ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 80, 2000-06-26 12:00

נעמי בלומנטל: יצחק גאגולה: אנחנו רואים שהילדים הלא יהודים קוראים לאנטישמיות.

נעמי בלומנטל: היום אתה חבר בסיעת ש"ס ויש לכם הרבה מאוד כוח פוליטי.

נעמי בלומנטל: אם אתה רוצה לשנות את חוק השבות, בבקשה, תשנו.

נעמי בלומנטל: יצחק גאגולה: ברור שאתם רוצים להביא לכאן כמה שיותר גויים.

נעמי בלומנטל: אמרת שאותם לא יהודים שמגיעים לכאן, הקשיים שלהם עוד יותר גדולים כי הם צריכים להתמודד עם עוד בעיה בנוסף על כל הבעיות שיש להם.

נעמי בלומנטל: את זה אפשר לקבל ולראות איך אפשר לסייע להם, אולי על-ידי גיור - תקלו בגיור.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: יש קושי גדול בגיור.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: נכון.

נעמי בלומנטל: באמת לא כדאי לומר כך את הדברים.

נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: התופעה קיימת גם בקרב נוער ישראלי וזה לא קשור לעולים.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: זה לא נכון.

נעמי בלומנטל: אלה לא נתונים סטטיסטיים נכונים.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שאתה מכפיש אוכלוסייה שלמה.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: חבר הכנסת גאגולה, אני מציעה שתחזור בך.

נעמי בלומנטל: אני יודעת אתה בן-אדם אנושי.

נעמי בלומנטל: אל תעשה הפרדה בין נוער עולה יהודי ללא יהודי.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שזה עוול ואסור לך לעשות זאת.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: זה לא נכון.

נעמי בלומנטל: הנתונים הסטטיסטיים הם לא כאלה.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: אנחנו רוצים לסייע להם, אנחנו רוצים למנוע נשירה.

נעמי בלומנטל: אני מאוד מבקשת ממך יותר מזה, אני מבקשת ממך לא לעשות הפרדה בין נוער יהודי ללא יהודי.

נעמי בלומנטל: יש כאן נוער עולה.

נעמי בלומנטל: אנחנו כמובן צריכים להכיר את המציאות.

נעמי בלומנטל: אותו נוער שקורא לנו יהודים מלוכלכים, זאת לא הארץ שלכם, זאת ארץ ערבית, הסתלקו מכאן וכולי וכולי, ואנחנו מדברים כאן על אותם ערבים שזורקים מזוזות לפחי אשפה, ומצאנו את הדברים ויש לנו תמונות, ובעיתונות לצערי הרב מפרסמים את הדברים, אז אי-אפשר להסתיר את הדברים ולא לומר אותם בגלל שזה לא נוח למישהו.

נעמי בלומנטל: צריך להגיד כאן שאותו גידול משמעותי דווקא בקרב ילדי העולים, מדובר באותו נוער שהוא לא יהודי.

נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: נצטרך להכריח אותך לחזור בך.

נעמי בלומנטל: לא רק שדלתות מדינות חבר העמים יהיו סגורות בפניך, אלא גם לבבות של אותם תומכים שמאוד מתלהבים ממך.

נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: אתה פוגע עכשיו בעלייה שלמה.

נעמי בלומנטל: אנה איסקובה: אני ארשה לעצמי לא להסכים עם חבר הכנסת גאגולה.

נעמי בלומנטל: לא ידוע לי על סקרים שהפרידו בין נוער עולה יהודי ולא יהודי.

נעמי בלומנטל: אלה הם לא נתונים שבכלל בודקים אותם.

נעמי בלומנטל: כך שאין לי ספק שאין לנו נתונים שמראים שנוער עולה לא יהודי נושר או אלים יותר מנוער עולה יהודי.

נעמי בלומנטל: אנה איסקובה: לא, אין סקרים כאלה.

נעמי בלומנטל: היה ברור שהמתודיקות שמציעים לילדי העולים הן מתודיקות - לפי המומחים האלה שדיברו – שלא התאימו להם.

נעמי בלומנטל: אז הייתה בקשה לשלב הרבה יותר מורים עולים ופסיכולוגים עולים במערכת החינוך, במערכות נלוות, במערכות עירוניות וזאת כדי שיטפלו בנוער הזה משום שהוא דורש התייחסות פסיכולוגית אחרת, התייחסות פדגוגית אחרת.

נעמי בלומנטל: דיברו על כך שהשיטה הנהוגה בארץ שדוגלת יותר ביצירתיות ובמילוי רצונו ויכולתו של הילד, היא לא כל כך מתאימה לנוער עולה שזקוק למסגרות הרבה יותר קשוחות כיוון שהוא עצמו בוחן אותן והוא לא מבין איפה המסגרות מאחר החברה היא חדשה.

נעמי בלומנטל: מאוד חשוב סוף סוף להתייחס לשוני הפסיכולוגיה, לשוני החברתי הזה, ולהבין שצריך להשתמש באותם כוחות שמטבע הדברים מבינים יותר טוב את הילדים האלה ואת ההורים להם ויכולים ליצור את הגשר בין ילד, הורה ובית-ספר משום שזו כנראה אחת הבעיות העיקריות.

נעמי בלומנטל: יש עוד שתי קבוצות שהן קבוצות של נוער במצוקה ונוער בסיכון בצורה מיוחדת ואלה יוצאי קווקז ויוצאי בוכרה, וזאת עקב נסיבות מיוחדות.

נעמי בלומנטל: גם שם מדובר בתנאים מיוחדים, גם שם יש קבוצות כבר היום שהן מאוד פעילות ויעילות של יוצאי אותן קבוצות שיכולים להוביל את המהלכים.

נעמי בלומנטל: גם לקבוצות האלה לדעתי אנחנו צריכים לתת תשומת ליבנו הנפרדת והמיוחדת מפני שעד כמה שידוע לי שם דווקא האחוזים של הנשירה הם יותר גבוהים ושם יש בעיה מיוחדת.

נעמי בלומנטל: אני מעדיף לומר מה אני חושב שצריך להיעשות ולא לתאר את הבעיה הזאת שלדעתי נותחה דיה.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: ועדת העלייה והקליטה דנה בנושאים של העדה שלכם פעמים רבות.

נעמי בלומנטל: אנחנו הגשנו הצעה למשרד החינוך ואשמח להגיש אותה גם ליושבת-ראש.

נעמי בלומנטל: למערכת החינוך יש את צוות המורים שצריך לטפל בהם מאחר שיש אנשים שיש להם דעות קדומות והדעות הללו משליכות על התחושה ועל הרגשות של הילדים.

נעמי בלומנטל: אני לא אנתח את הדברים האלה כי אני מניח שהדברים מובנים לאנשים.

נעמי בלומנטל: לגבי התלמידים עצמם.

נעמי בלומנטל: יש תלמידים שנמצאים בתוך המערכת ויש סיכוי שהם ינשרו במוקדם או במאוחר ובהם צריך לטפל בכמה מישורים.

נעמי בלומנטל: צריך לטפל באלו שמתנדנדים מבחינה לימודית, מבחינה רגשית ומבחינה חברתית.

נעמי בלומנטל: מבחינה לימודית אנחנו מדברים על מסגרות אחר-הצהרים, על מועדונים שכונתיים ועל חונכות פר"ח להצמיד לכל ילד כזה, ילד שבית-הספר מגדיר אותו כילד שנמצא בסכנת נשירה ואני חושב שאם יצמידו לו חונך פר"ח זה רק יכול לעזור לו.

נעמי בלומנטל: דוד מהרטו:

נעמי בלומנטל: בשנה זו התחלנו בדבר מצומצם ואני חושב שצריך להגיע לכ800- סטודנטים שנצמיד אותם לכל ילד או ילדה שמאותרים.

נעמי בלומנטל: עכשיו יש כ300-250- סטודנטים שעוסקים בכך, אבל אני חושב שצריך להגדיל את המספר.

נעמי בלומנטל: יש פרוייקטים – ואני מדבר אפילו על פרוייקטים שקיימים במשרד החינוך – שעוסקים במניעת נשירה בתוך בתי-הספר ואני לא אמנה אותם.

נעמי בלומנטל: אם תרצו את כל ההצעות שאני אומר – ואני אומר אותן בכותרות – תוכלו למצוא אותן בחומר הכתוב.

נעמי בלומנטל: יושבים כאן אנשים שיכולים להעיד על ניסיונות שהיו והראו שאם אתה מציב לילדים האלה יעדים ברורים ומוגדרים לימודיים עם תמיכה, עם מעטפת של תמיכה כלכלית וחברתית, את הילדים האלה אפשר להציל וכבר הוכח שזה יכול להיעשות.

נעמי בלומנטל: רעיונות שהוכחו - לא סתם רעיונות על נייר - לא חסרים, אבל חסר גיוס המשאבים לדברים הנכונים.

נעמי בלומנטל: כאן אני מרגיש הרבה פעמים שהאינטרס של המטופלים והאינטרס של המימסד לא תמיד עולה בקנה אחד.

נעמי בלומנטל: אני מרגיש שהמימסד קודם כל משרת את האינטרסים שלו ואחר-כך אולי גם משרת את האינטרסים של הקהל המטופל.

נעמי בלומנטל: כאן לדעתי קיים הפער בין המשאבים שמוגדרים לצורך זה לבין מה שבסופו של דבר מגיע אל הילדים שבאמת צריכים לקבל אותם.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: אנחנו מרגישים שאנחנו מפספסים בגדול.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שעיקר הבעיה היא בעיית המשאבים.

נעמי בלומנטל: כנראה שהמשאבים לא מגיעים לשטח וזאת הבעיה.

נעמי בלומנטל: מנחם טזזט: כרגיל אני לא ארחיב בדברי אלא אוסיף על דבריו של דוד מבחינת העשייה.

נעמי בלומנטל: אני רואה בשטח יום יום, כאחד היועצים המנחים של מרכז היגוי של עולי אתיופיה במערכת החינוך, ואנחנו עדים לכך שילדים ממסגרות חינוכיות, מכיתה א' ועד כיתה י"ב, מתנדנדים.

נעמי בלומנטל: אנחנו מאתרים איתור ראשוני בכיתות א' כשהילדים מסתובבים בחצר בית-הספר ואני לא יודע היכן כל האנשים שזה בתחום טיפולם.

נעמי בלומנטל: כשאנחנו מתריעים, אנחנו לא אלה שהולכים להתלונן נגד איש זה או אחר, אנחנו נתפסים כמבקרים, כאנשים שבאים להחליף מישהו וזאת לא המטרה שלנו.

נעמי בלומנטל: המטרה שלנו היא שאותו איש יעשה את מה שהוא צריך לעשות.

נעמי בלומנטל: לצערנו אותם הילדים שפגשנו בכיתה א' ובחטיבות ביניים, אנחנו פוגשים אותם ברחוב.

נעמי בלומנטל: מנחם טזזט: מבחינת האנשים שעוסקים בחינוך יוצאי אתיופיה, הם קיימים אבל למעשה לא מתואמים.

נעמי בלומנטל: כשאנחנו רוצים לתאם צורת פעילות, אנשים רבים מתעלמים מזה ונוח להם לפעול כפי שפעלו בעבר באותו תחום עיסוק שלהם.

נעמי בלומנטל: הבעיה הרבה יותר קשה בקרב הבנות.

נעמי בלומנטל: במשרד העבודה והרווחה אין עובדת יוצאת העדה האתיופית במחלקה לנערות במצוקה.

נעמי בלומנטל: עמותת על"ם הכניסה לעבודה באופן זמני עובדות אתיופיות ואותן עובדות עושות חיל.

נעמי בלומנטל: אחת העובדות בבאר-שבע קיבלה פרס הצטיינות אבל לצערנו אחרי פרס ההצטיינות היא קיבלה גם מכתב פיטורים.

נעמי בלומנטל: במשרד העבודה והרווחה לא יוצרים תקנים לטיפול כזה.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: זו בעיה של כולם.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להתחלק אתכם בכמה נתונים שהם לא סטטיסטיקה.

נעמי בלומנטל: אנחנו ביקרנו לפני כמה חודשים ביקור יזום בבית המעצר באבו כביר באגף הקטינים.

נעמי בלומנטל: המצב שם הוא איום ונורא וזה לא דבר חדש.

נעמי בלומנטל: יש חברי כנסת שמודעים היטב לאיך נראים בתי המעצר שלנו ובתי המעצר לקטינים לא נראים יותר טוב.

נעמי בלומנטל: בגלל בעיה איתרנו בביקור בבית המעצר שהוחזקו שם נערים למרות שכבר היו מה שנקרא חייבי שב"ס, התברר לנו שלא קולטים אותם בכלא השרון, ביקשנו משירות בתי הסוהר לערוך ביקור בכלא השרון, ואכן נענינו וכחודש אחרי כן קיימנו ביקור בכלא השרון.

נעמי בלומנטל: הכינו לנו שם ביקור מאוד יפה, בין היתר גם סטטיסטיקה, והסתבר לנו שבכלא השרון, שהוא כלא הקטינים היחידי בארץ, שוב, למעלה מארבעים אחוז מהקטינים האסירים בכלא השרון הם עולים חדשים.

נעמי בלומנטל: כאלה שעברו כבר את כל המעברים מהוסטל פתוח למעון נעול ואחר-כך הגיעו בגלל עבירות חמורות או בגלל הישנות של עבירות לכלא השרון.

נעמי בלומנטל: אמנם הועלו כאן שני נושאים היום אבל יש קשר הדוק ביניהם.

נעמי בלומנטל: יש קשר הדוק בין תופעת הנשירה לתופעת העבריינות.

נעמי בלומנטל: אגב, אותם קטינים שמצאנו בכלא השרון, חלקם ותיקים, חלקם עולים חדשים, מכל הסוגים ומכל המינים, המשותף היחידי שמצאנו להם – ושאלנו אותם, דיברנו אתם – הוא שכולם נשרו בשלב כזה או אחר מבית-הספר.

נעמי בלומנטל: הנשירה היא שלב ראשון לרחוב.

נעמי בלומנטל: מדברים כאן על עובדים סוציאלים, אז יש היום מאה עובדים סוציאלים ברשויות המקומיות שקיבלו כבר מכתבי פיטורים.

נעמי בלומנטל: למה?

נעמי בלומנטל: כי המצב השתפר?

נעמי בלומנטל: כי אנחנו הגענו למנוחה ונחלה?

נעמי בלומנטל: לא.

נעמי בלומנטל: מפני שהחליטו שם לקצץ.

נעמי בלומנטל: ולמה?

נעמי בלומנטל: כי אין תקציב?

נעמי בלומנטל: תשאלו את מינהל הכנסות המדינה כמה עלה הצפי של הכנסות המדינה בחודשים האחרונים מעבר למה שתוכנן בתקציב, ואני פונה אליכם חברי הכנסת.

נעמי בלומנטל: יצחק קדמן: יש עודף הכנסות.

נעמי בלומנטל: השאלה היא לאן הוא הולך.

נעמי בלומנטל: המקום האחרון שהוא הולך, זה עולים חדשים.

נעמי בלומנטל: בחודש ינואר 2000 מתוך 38 נערים שהופנו לטיפולם, 32 היו עולים חדשים.

נעמי בלומנטל: זה כבר שיא חדש.

נעמי בלומנטל: הוא נותן פה פירוט על סוגי הבעיות כמו נערה חולת איידס, שלוש נערות ללא משפחה בתהליך הידרדרות, חמישה נערים מכורים לסמים, שש נערות שנפגעו מינית, חמש נערות זרוקות, שני נערים שהפעילו אלימות בבית כלפי ההורים, אחת שעוסקת בזנות וכך הלאה וכך הלאה.

נעמי בלומנטל: אני שואל אתכם למה אנחנו חיים באשליה שמשהו יהיה טוב יותר במצב כזה שבו מצד אחד יש לנו בעיות זועקות לשמים ומצד שני אנחנו לא משקיעים בנושא הזה השקעה נכונה.

נעמי בלומנטל: הקיץ מתחיל.

נעמי בלומנטל: אני לא יודע אם יש למישהו נתונים, אבל אני הייתי רוצה לדעת כמה ילדים עולים, מאתיופיה ומברית-המועצות לעבר, יסודרו בקייטנות במהלך הקיץ הקרוב.

נעמי בלומנטל: אני קורא היום כתבות על קייטנות שעולות 6,000 שקלים לחודש וכל מיני סכומים כאלה – ואני לא מדבר על קייטנות בחו"ל – ואני שואל מה יעשו הנערים והנערות האלה בחופשת הקיץ.

נעמי בלומנטל: אני לא רוצה לפרוט את זה לפרוטות לדבר על משרד כזה או אחר, אבל יש לנו הזדמנות בקיץ, ואני שואל לאן ילכו הנערים והנערות הללו.

נעמי בלומנטל: לרחוב?

נעמי בלומנטל: עם מי הם יתחברו שם?

נעמי בלומנטל: אחר-כך אנחנו נתפלא על הסטטיסטיקה.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: אני בהחלט מסכימה אתך.

נעמי בלומנטל: אני גם מרגישה תסכול גדול בישיבה הזאת.

נעמי בלומנטל: יזמתי יחד עם חברת הכנסת סופה לנדבר את הדיון בנושא.

נעמי בלומנטל: מזמן אני רוצה לדון בנושא הזה, אבל נראה לי שאין לנו פתרונות.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת, אנחנו נעלה את הבעיות כאן, הם יעלו ולא יהיו לנו פתרונות.

נעמי בלומנטל: אני מרגישה באמת מצוקה בקטע הזה.

נעמי בלומנטל: חז"ל אמרו שבטלה מביאה לידי חטא, וילדים שנושרים ונוער שנושר, כמובן זה מביא לירידה לתהום ואין לזה סוף.

נעמי בלומנטל: בדברים אני אומר, זה סיכום הדברים מבחינתי, צריכים לתגבר את אותם המנגנונים כמו זה שדוקטור יצחק קדמן עומד בראשו, ועוד יותר צריכים לתגבר אותם כדי שיהיו להם שיניים ויוכלו כמה שיותר להציל את הנפשות האלו שממש אנחנו מצטערים על כל אחת מהן.

נעמי בלומנטל: אני לא מסכימה שעבריינות בנוער עולה היא רק תוצרת הארץ.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לומר לכם שיש הרבה משברים של קליטה במשפחות וזו הסיבה הראשונה להתנהגות הנוער והנשירה מבתי-הספר.

נעמי בלומנטל: אני מאוד מסכימה עם חבריי שמטפלים בנוער אתיופי שיש משאבים, אבל כאילו לא יודעים המוסדות במה להשקיע.

נעמי בלומנטל: אין מוטיבציה ואין ידע אמיתי באיזה נושאים להשקיע ובאיזה נושאים לטפל.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שבוועדת העלייה והקליטה ובוועדת החינוך – ואני מאוד מצטערת על מה שקרה במשרד החינוך כשאין לנו עכשיו שר – גם המועצה לשלום הילד והארגונים הנוספים, אנחנו יכולים לעשות הרבה ואין מקום לאכזבה.

נעמי בלומנטל: צריכים לעבוד ולעקוב אחרי מה שקורה וגם לומר את דברינו.

נעמי בלומנטל: התופעות האלה קיימות בכל המגזרים, חותכות מגזרים שונים.

נעמי בלומנטל: אפשר להתווכח על הסטטיסטיקות, מי יותר ומי פחות, אבל אין ספק שהתופעה של העלייה היא תופעת סיכון בפני עצמה מספיק כבדה ורק לנושא הזה צריכה להיות רגישות של המערכות כולן לצורך תמיכה ונגישות לאותן האוכלוסיות.

נעמי בלומנטל: נדמה לי שבכיוון הזה אנחנו לפחות מנסים ללכת.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: שמענו ממנחם טזזו על ילד בכיתה א' שמתחילים כבר לראות שהוא במצוקה.

נעמי בלומנטל: תאר לנו מה עושה משרד החינוך במקרה כזה.

נעמי בלומנטל: אני יכול להגיד לכם בצורה ברורה, ואני מקווה שניתן יהיה לאמת את הממצאים, שממדי הנשירה של תחילת שנות ה90- לעומת עכשיו נמצאים בשיפור מתמיד.

נעמי בלומנטל: בזה אין ספק.

נעמי בלומנטל: אני מדבר לגבי חבר העמים.

נעמי בלומנטל: בתחילת שנות ה90- נתקלנו בתופעות נשירה, של אי-הימצאות במסגרת, של קרוב לעשרים אחוז והיום אנחנו מגיעים לעשרה אחוז של אוכלוסייה שזה פחות או יותר הפרופיל של בני הנוער האחרים.

נעמי בלומנטל: חיים להב: אלה הנתונים שנמצאים במשרד.

נעמי בלומנטל: הדוגמה הטובה ביותר שהובאה לגבי בת-ים היא דוגמה קלאסית.

נעמי בלומנטל: דווקא בגלל שיש עירנות יתר לאוכלוסייה הזאת, דווקא בגלל שמכניסים כוח אדם שתפקידו הייעודי הוא לטפל באוכלוסייה הזאת, יש גידול ויש מאמצים דווקא לגבי האוכלוסייה הזאת.

נעמי בלומנטל: בסך הכל מתוך סך כל המטופלים בקידום נוער, 22 אחוז הם מחבר העמים שזה אחוז יותר גבוה מאחוזם באוכלוסייה וזה בגלל המאמץ שנעשה דווקא בקרב האוכלוסיות האלה ובגלל הרגישות לאותן אוכלוסיות.

נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: מדברים על נשירה של עשרה אחוז.

נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: הסטטיסטיקה אומרת מה היה לפני שנה ומה היה לפני שנתיים?

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: זאת אחת הבעיות.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: בעבר בוועדה כבר העלינו את זה שאין דיווחים.

נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: אנחנו אומרים שיש ירידה בנשירה בגלל שבעצם העולים כבר קלטו את השפה והם קולטים את המקצועות ולכן הם נשארים בבית-הספר.

נעמי בלומנטל: בשנות ה90- הם עדיין לא ידעו עברית ולא היו מסוגלים לדבר ולקלוט.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: מבחינה האחוזים הם הופכים להיות פחות מכיוון שהנפח של אלה שנמצאים כאן גדל.

נעמי בלומנטל: אין לי תמונה לגבי אלימות ועבריינות, למרות שהנתונים שנמצאים אצלנו בקידום נוער לא שונים מהנתונים של האוכלוסייה בסיכון ואוכלוסייה מנותקת בקרב הוותיקים ובקרב העולים.

נעמי בלומנטל: אחוזי הפשיעה הם אותם אחוזים וזה לא משהו יוצא דופן.

נעמי בלומנטל: חיים להב: מכון ברוקדייל ערך מחקר והוא נותן את הנתונים.

נעמי בלומנטל: אני מדבר על האוכלוסייה המנותקת.

נעמי בלומנטל: אני לא משווה את המנותקים ללומדים.

נעמי בלומנטל: בתוך האוכלוסייה המנותקת, אם אני משווה את האוכלוסייה המנותקת והוותיקים לעומת העולים, הפערים הם לא גדולים והם אפילו לטובת העולים בחלק מהדברים.

נעמי בלומנטל: יש מחקר של גוף נייטרלי, של מכון ברוקדייל, ואפשר לעיין בו.

נעמי בלומנטל: המאמץ השלישי שנעשה בד בבד הוא נושא של שילוב עם אוכלוסיות ותיקות משום שזה מאמץ שחשוב לזכור אותו.

נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: השאלה מה אתם עושים כדי למנוע את הנשירה.

נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: את הסטטיסטיקה קראנו ושמענו ואנחנו יודעים.

נעמי בלומנטל: אני אקיים על זה ישיבה נפרדת כי אני חושבת שכאן נוכל גם קצת לסייע ולתת את התוספת שיש לנו.

נעמי בלומנטל: יש לנו מחסור אדיר בקציני ביקור סדיר.

נעמי בלומנטל: אני מעריכה מאוד את התוכניות של חיים, אני מעריכה גם את התוכניות שאנחנו עושים במשותף עם משרד העבודה והרווחה, תוכניות יפות מאוד, וגם עם חיים להב ביחד.

נעמי בלומנטל: אבל בראש וראשונה אנחנו מאתרים רק חלק מהילדים בגלל מחסור בקציני ביקור סדיר.

נעמי בלומנטל: עצוב שתוכניות בגיל ההתבגרות, יפות ככל שתהיינה, לא נעשות בגיל הרבה יותר צעיר בנושא של מניעה.

נעמי בלומנטל: הילדים שמגיעים אל חיים להב הם ילדים מתוסכלים שכבר מרגישים שהם סוג ב', ובצדק מסוים, שלא קיבלו את המענה בהתחלה.

נעמי בלומנטל: אני אומרת בפירוש, גם אם אני עפה מחר מן המשרד, שאם לא יהיו יותר קציני ביקור סדיר ויותר כלים לטפל באמת בילדים בגילאים הצעירים, המצב לא ילך וייטב, ואני מצטרפת לנבואות של דוקטור יצחק קדמן שהמצב ילך ויורע.

נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: מאיזה שנה דוח מבקר המדינה עליו את מדברת?

נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: הילדים מידרדרים לרחוב ואף אחד לא מאתר אותם.

נעמי בלומנטל: דבורה מרחבי: אני לא רוצה להאשים כאן אף אחד, אבל לפעמים זה נוח למערכת בית-הספר כאשר הילד הוא ילד שהוא מאוד מקשה, ובכיתה של ארבעים ילדים, שני ילדים יכולים לפוצץ כיתה.

נעמי בלומנטל: דבורה מרחבי: אולי קצת להעלים עין מהתופעה הזאת, לא לחזר אחריו כל כך כמו שדורש חוזר מנכ"ל משרד החינוך שאומר ביקור בית וכולי וכולי.

נעמי בלומנטל: אם אין קציני ביקור סדיר, אין מי שידאג שהדברים האלה יבוצעו.

נעמי בלומנטל: שוב, קציני ביקור סדיר, בלי משאבים לטפל בילדים, זה לא הולך.

נעמי בלומנטל: אני לא מזלזלת בזה, קודם כל צריך לדעת מי בסיכון לנשירה ומי לא מגיע בצורה סדירה לבית-הספר, אבל כמובן שיש צורך לקבל יותר כלים.

נעמי בלומנטל: באמת פיתחנו כלים מאוד יפים, גם המחלקה לקידום נוער פיתחה כלים יפהפיים, אבל הם מוחלים רק על חלק קטן של הילדים.

נעמי בלומנטל: אם אני מדברת עם משרד העבודה והרווחה על מועדניות משפחתיות שאם אני מבין מקבלות אחד מתוך שבעה עד עשרה ילדים מבין הילדים המאותרים ואחרים נשארים בחוץ, אז מה יש לדבר?

נעמי בלומנטל: יש לנו עוד תוכניות יפות והמצב בהן הוא אולי עוד יותר גרוע.

נעמי בלומנטל: אני מקווה שמשהו יצא מהישיבה הזאת ושנוכל באיזשהו תחום לפחות לפרק אותה ולנסות לטפל בדבר דבר.

נעמי בלומנטל: נועם הס: אנחנו מדברים על נשירה וזה מאוד חשוב, אבל אני רוצה לדבר על מה קורה אחרי הנשירה.

נעמי בלומנטל: כמו שדוקטור קדמן אמר, הם מגיעים לבתי מעצר ולכלא וכאן בסוגריים או במרכאות כפולות ומכופלות אני רוצה לומר שמזלם של אלה התמזל כי יש מישהו שמסתכל עליהם.

נעמי בלומנטל: לצערי אין מענה לאותן אוכלוסיות שהן מאוד קשות.

נעמי בלומנטל: המספרים שלהם הם באמת לא גדולים כמו שמדובר כאן בישיבה, אבל החריפות של המקרים זועקת לשמים.

נעמי בלומנטל: אני נפגש במקרים האלה ברחוב בשעות הלילה המאוחרות ואין לי לאן להפנות נער בן 17-16 שמשוטט ברחוב מסומם לגמרי והוא נשא של מחלה חמורה.

נעמי בלומנטל: אני מרגישה מרומה.

נעמי בלומנטל: שנתיים אני יושבת, שנתיים אני רבה, אבל אין שום ביטוי תקציבי.

נעמי בלומנטל: לכולם יש רצון טוב, לבית הזה יש באמת הרבה רצון טוב, וליוסי שריד יש הרבה רצון טוב והיה, אבל עם רצון טוב אנחנו לא הולכים לקייטנה, אנחנו לא קונים ספרים.

נעמי בלומנטל: אני מאוד מצטערת, אני לא יודעת מה אנחנו בכלל עושים כאן אם אין שום משמעות תקציבית.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: בניתוח שלכם – ואנחנו ישבנו על זה גם בוועדה בניסיון למצוא איפה הכסף – מה גיליתם?

נעמי בלומנטל: החלק השני – מתוך ה230- מיליון שקלים - והמאוד גדול זה ה87- מיליוני שקלים שהולכים פר ילד לפנימייה ואין שום יכולת לגעת בזה.

נעמי בלומנטל: לכן הכסף הגמיש נשאר הוא משאו כמו עשרים מיליון שקלים שגם זה סיפור ארוך.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: אני רוצה לקדם בברכה את השר לשעבר, חבר הכנסת יוסי שריד, שהוא גם חבר ותיק בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות משנים עברו.

נעמי בלומנטל: חבר הכנסת גאגולה ישב כאן וחיכה לך והוא אפילו אמר – ותרשה לי לצטט אותו – שהיית שר חינוך מצוין.

נעמי בלומנטל: הזמנו אותך לכאן כשר החינוך ואנחנו גם מאחלים לך שתחזור לתפקידך.

נעמי בלומנטל: קיבלת כאן הרבה מאוד שבחים לפני שהגעת לישיבה, כולל ממני, למרות שלא תמיד אני מסכימה אתך בעמדות הפוליטיות, אבל כשר חינוך שמעתי הרבה טובות עליך, גם מראשי הרשויות שאני בקשר מאוד הדוק אתם, על עבודה באמת טובה וקידום גדול שהיה במשרד החינוך בראשותך.

נעמי בלומנטל: כאן אנחנו דנים בנושא שהוא מאוד כאוב ורצינו את העמדות שלך ואולי נוכל לפעול יחד במסגרת הוועדה שלנו.

נעמי בלומנטל: אני לא בטוח שאני אתייחס במדויק לנושא הזה שאתם עוסקים בו עכשיו, אבל מה שאני אומר שייך וזה בעצם הנושא.

נעמי בלומנטל: אתמול הייתי בבאר-שבע והיה מעמד מאוד מרגש.

נעמי בלומנטל: שם דיברו על מאבק נגד אלימות, ואני רואה פה את החברים שלי ובעיקר את החברות שלי מהמשטרה, ונגד סמים ונגד עוד איזה מרעין בישין, תאונות דרכים.

נעמי בלומנטל: בכל פעם מנסים לשים את זה באיזושהי מגירה.

נעמי בלומנטל: אני תמיד נוטה לומר – למשמע אוזן ראשון זה נשמע די טיפשי – שאני שר חינוך שלא מאמין בחינוך.

נעמי בלומנטל: מה זה חינוך?

נעמי בלומנטל: חינוך זה דברים יפים שאנחנו אומרים לילדים?

נעמי בלומנטל: מה נכון לעשות ומה לא נכון לעשות, להבחין בין טוב לרע?

נעמי בלומנטל: ואחר-כך אנחנו, בדרך כלל על-פי אורח חיינו ועל-פי התנהגותנו, אנחנו משדרים כל מיני שידורים שמבחינים בהם במידה לא קטנה של זיוף ושל מסרים כפולים.

נעמי בלומנטל: כשמישהו נכנס למערכת כל כך גדולה, הוא יכול להתבלבל כי הוא לא יודע במה לעסוק קודם.

נעמי בלומנטל: יש כל כך הרבה משימות, וכל מה שיש בחברה הישראלית יש במערכת החינוך, מערכת החינוך הרי היא לא מציאות בפני עצמה או בועה מנותקת.

נעמי בלומנטל: אם יש אמצעים בשפה, אתה אומר בוא נאתר את כל הבעיות הדחופות והחשובות ונתחיל לטפל בהן אחת לאחת.

נעמי בלומנטל: האופטימים אומרים שהפער נשאר בעינו, הכל במושגים יחסיים, אלה התקדמו אבל אנחנו מדברים בפערים והפערים היחסיים הם הפערים הקובעים אחרי ככלות הכל.

נעמי בלומנטל: הפסימים אומרים שהפער אפילו התרחב.

נעמי בלומנטל: אני בדרך כלל אדם אופטימי מאוד, אבל במקרה המסוים הזה אני חושב שגרסתי היא כגרסת הפסימיים ואני חושב שהפער בשנים האחרונות הלך והתרחב.

נעמי בלומנטל: אז משהו היה דפוק.

נעמי בלומנטל: אם היה משהו דפוק, אז הוא היה דפוק קודם כל במערכת החינוך וזאת משום שמערכת החינוך לכאורה הרי צריכה להיות המנוף העיקרי, ויש אומרים המנוף הבלעדי, לגשר על פני פערים.

נעמי בלומנטל: איך אתה מגשר על פני פערים?

נעמי בלומנטל: אתה משקיע בחינוך.

נעמי בלומנטל: אם המצב לא תוקן, סימן שההשקעות לא נשאו פרי.

נעמי בלומנטל: היו השקעות, זה לא שלא היו השקעות, אבל ההשקעות לא נשאו פרי.

נעמי בלומנטל: אם לא מטפלים בזה, אז בסדר, מטפלים.

נעמי בלומנטל: אני לא מזלזל בשום טיפול, אבל בסופו של דבר זה טיפול קצה ולא טיפול שורש.

נעמי בלומנטל: אני גם לא מזלזל בטיפול קצה כי במערכת חינוך לפעמים אין ברירה אלא לטפל טיפול קצה, אבל אנחנו צריכים להבין שאנחנו מטפלים בטיפול קצה ולא בטיפול שורש כי השורש הזה של הקיפוח ושל הפער החברתי, הוא מוליד לנו את כל הדברים האלה שאנחנו מתמודדים אתם.

נעמי בלומנטל: זה לא מקרה שבשבועות האחרונים, בחודשים האחרונים, דווקא המקומות היותר בעייתיים בארץ גילו מידה יותר גדולה של התרגשות לנוכח אי-הוודאות אם גורם מסוים יישאר או לא יישאר בתוך הממשלה.

נעמי בלומנטל: זה הרי לא מקרה, זה לא יכול להיות מקרה, הרי זה מהצפון עד הדרום, מאבות ואמהות של ילדים בעלי צרכים מיוחדים, תסמונת דאון, אוטיסטים וכל מה שאתם לא רוצים.

נעמי בלומנטל: כנראה שהם יודעים משהו שאנחנו לא כל כך יודעים או לא כל כך מודעים לו.

נעמי בלומנטל: מדוע?

נעמי בלומנטל: משום שנעשה ניסיון שהתפרש על-ידם כניסיון אמיתי ורציני לשנות סדרי עדיפויות.

נעמי בלומנטל: נוער מנותק הוא חלק מן הבעיה.

נעמי בלומנטל: למשל גיליתי את המושג הזה שנקרא ילד נלווה.

נעמי בלומנטל: ילד נלווה זה ילד שלא מאושר על-ידי משרד הפנים כיהודי לכל דבר ועניין.

נעמי בלומנטל: הוא לא יהודי כשר.

נעמי בלומנטל: מכיוון שמדובר ביהודי ובהלכה, אז אני רוצה להגיד זה מעניין את הסבתא שלי אם הוא יהודי כשר או לא.

נעמי בלומנטל: אנחנו בכלל עיוורים לדברים האלה.

נעמי בלומנטל: מה שאנחנו רואים לנגד עינינו זה אך ורק ילדות וילדים ואנחנו עיוורים לכל השאר.

נעמי בלומנטל: לא רק ילדים נלווים אלא גם ילדים של עובדים זרים, לילדים בהיותם ילדים.

נעמי בלומנטל: מה זה מעניין אותי בכלל מה כתוב במשרד הפנים ומה קיים ברשימות שלהם?

נעמי בלומנטל: זה מעסיק אותי כשלג דאשתקד.

נעמי בלומנטל: אם הילדים הנלווים האלה לא קיבלו את כל מה שמקבל עולה חדש והם הרגישו – הם ילדים רגישים כמו כל הילדים – שלא מתייחסים אליהם, שהם לא עולים חדשים, הם איזה נטע זר, בכלל לא יודעים מה לעשות אתם, מה שמקבלים החברים שלהם העולים הם לא מקבלים והם רואים את זה, אז למה שהם יאהבו אותנו?

נעמי בלומנטל: אז הם ישנאו אותנו.

נעמי בלומנטל: אם הם ישנאו אותנו, הם יטפחו כל מיני גילויים שכששונאים מטפחים.

נעמי בלומנטל: יוסי שריד: ילד נלווה הוא ילד שלא רשום במשרד הפנים כילד יהודי על-פי ההלכה.

נעמי בלומנטל: יוסי שריד: בסדר, אבל הוא לא מקבל.

נעמי בלומנטל: הוא לא מקבל סל קליטה.

נעמי בלומנטל: יוסי שריד: במשרד החינוך הייתה רשימה.

נעמי בלומנטל: לא האמנתי לזה וגיליתי את זה לפני שלושה-ארבעה חודשים.

נעמי בלומנטל: הייתה רשימה כזו במשרד החינוך.

נעמי בלומנטל: לא האמנתי שאני אחראי למשרד שבתוכו הייתה רשימה כזו.

נעמי בלומנטל: יוסי שריד: אני לא יכול לומר מספרים מדויקים.

נעמי בלומנטל: נדמה לי זה בסביבות 10,000, אבל אל תתפסי אותי במילה.

נעמי בלומנטל: יוסי שריד: אתה חושב שגיליתי את הכל?

נעמי בלומנטל: יש בעיות קשות של ילדים של עובדים זרים, בעיות קשות שניסיתי כמיטב יכולתי לטפל בהן.

נעמי בלומנטל: צריך להבין כי לכאורה מה הבעיה, אתה מגלה, אתה פותר.

נעמי בלומנטל: בהינף יד אתה פותר, אבל הבעיה היא שבכל פעם נוספים למערכת אלפים רבים של ילדים וזה עולה הון.

נעמי בלומנטל: עובדים זרים, אני חושב שעשינו מפנה, אבל להגיד לכם שאני בטוח עכשיו שכל ילד של כל עובד זר בכל מקום הוא בדיוק נהנה מכל מה שהוא צריך ליהנות, אני חושב שהוא צריך ליהנות מתנאים של עולה חדש.

נעמי בלומנטל: יש אנשים שאומרים, עולה חדש, ילד של עובד זר?

נעמי בלומנטל: בוודאי של עולה חדש.

נעמי בלומנטל: למה ילד עולה חדש מקבל תנאים מועדפים?

נעמי בלומנטל: מפני שאנחנו יודעים שקליטה זה נורא נורא קשה כנראה.

נעמי בלומנטל: אני אף פעם לא הייתי עולה חדש, אבל כנראה שלהיות עולה חדש זה נורא קשה, אז יש להניח שאותם הקשיים ניצבים גם בפני הילד של העובד הזר.

נעמי בלומנטל: אם מישהו רוצה לקחת עכשיו את ההורים שלו ולשלוח אותם לאיזשהו מקום, אז גם כן יש לי השקפה כללית בעניין זה אבל בכובע אחר.

נעמי בלומנטל: כל זמן שהם פה, הם צריכים לקבל.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: מבחינת סדר היום שלך כשר חינוך, כמה תפס הקטע של נוער או ילדים עולים חדשים?

נעמי בלומנטל: זאת אומרת, זה עולה על סדר היום?

נעמי בלומנטל: באיזו תדירות זה עולה?

נעמי בלומנטל: האם העובדה שעשרים אחוז מהתלמידים שלומדים בבתי-הספר היום הם עולים חדשים, האם זה בא לידי ביטוי?

נעמי בלומנטל: אני אתן לך דוגמה, כדי לסבר את האוזן.

נעמי בלומנטל: משרד החינוך בשנה האחרונה פתח במאמץ עיקרי, שכנראה הוא הפחיד יותר מכל דבר אחר חוגים מסוימים בציבוריות הישראלית, של פנימיות יום.

נעמי בלומנטל: הרי זה בעצם מה שהפחיד.

נעמי בלומנטל: אפשר להפעיל את זה מיד, כי לפעמים אנשים שומעים חינוך והם מתחילים להתעייף.

נעמי בלומנטל: אומרים שחינוך במקרה הטוב הוא כמו לשתול עץ, עד שנראה פירות יעברו שנים ארוכות, אבל היום אנחנו יודעים שזה לא נכון.

נעמי בלומנטל: היום אנחנו יודעים שבזמן די קצר, אם עושים את הדברים הנכונים ומשקיעים את ההשקעות הנכונות ומטפלים בילדים האלה על-פי השיטות היותר טובות ומעמידים לרשותם את כל מה צריך להעמיד לרשותם, התוצאות הן מיידיות.

נעמי בלומנטל: ראיתי פלאי פלאים, ממש פלאי פלאים.

נעמי בלומנטל: ראיתי ילדות וילדים, צעירות וצעירים, שלקחו אותם לשלושה חודשים והשקיעו בהם מה שצריך היה להשקיע וההישגים היו בהיקפים ובשיעורים של 85, 90, 95 אחוזים.

נעמי בלומנטל: משרד החינוך לקח בשנה האחרונה יחד עם צה"ל צעירות וצעירים בשלושת החודשים האחרונים של השירות.

נעמי בלומנטל: חוץ מההשפעה המורלית שהייתה לזה משום שפתאום החיילות והחיילים האלה, תוך כדי שירות אתה לוקח אותם לתנאים נהדרים – וראיתי אותם בשפיים ובמקומות אחרים – ובעיקר לימדו אותם כמובן את שני המקצועות המועדים לפורענות, מתמטיקה ואנגלית, ובמקום שמוחמד יבוא אל ההר או ההר יבוא אל מוחמד, משרד החינוך בא אליהם ברגע שהם גמרו כדי לבחון אותם בו במקום ושיעורי ההצלחה היו 90-85 אחוז גם במתמטיקה וגם באנגלית.

נעמי בלומנטל: אגב, הגילויים האלה שהם בעשרות מקומות בארץ, רק מכבידים עלינו משום תמיד היה אפשר להאשים את הילדות והילדים שאולי יש משהו לא בסדר אצלם.

נעמי בלומנטל: עכשיו כשאנחנו יודעים שזה לא נכון, אז כל חובת האחריות היא עלינו.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת, אם אנחנו מסוגלים לקחת את כל הילדים האלה שלא הצליחו לתקופת זמן קצרה, נניח לא שלושה חודשים, נניח חצי שנה, נניח שנה, אנחנו מצילים אותם ברגע האחרון.

נעמי בלומנטל: נכון שכל אדם בן תרבות מבין שעדיף טיפול שורש מאשר טיפול קצה, זה כל אחד מאתנו מבין, אבל אני לא יכול להגיד למישהו שכבר עבר את כל הצינור והגיע לסוף, ואני אומר לו שיש לי עכשיו טיפול שורש יוצא מן הכלל אבל אתה כבר אבוד.

נעמי בלומנטל: אני לא רשאי להגיד לו את זה.

נעמי בלומנטל: אני צריך לקחת גם בקצה וצריך גם טיפול שורש.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: באיזה ישובים הם קיימים?

נעמי בלומנטל: לכו לכיתות האלה, לפנימיות האלה ותעברו שם, אני מבטיח לכם בביטחון גמור ששיעורי העולים החדשים בתוך הפנימיות האלו הם מכריעים.

נעמי בלומנטל: קודם כל, כל הילדים האתיופים שם או רובם ככולם.

נעמי בלומנטל: יוסי שריד: 5,000 ילדים אתיופים מתוך שלושים אלף.

נעמי בלומנטל: יוסי שריד: הנה ההוכחה האולטימטיבית שפנימיות יום עובדות.

נעמי בלומנטל: איך זה יכול לא לעבוד?

נעמי בלומנטל: אתה לוקח ילד, הוא בא בשעה 8:00 בבוקר, הוא הולך בשעה 5:00 אחר-הצהרים, אוכל ארוחת צהרים אחרי הצהרים הוא מקבל את כל החיזוקים הלימודיים שהוא יכול לקבל.

נעמי בלומנטל: אז איך זה יכול לא לעבוד?

נעמי בלומנטל: זה חייב לעבוד.

נעמי בלומנטל: זה מכוון לכל הגילאים.

נעמי בלומנטל: יש מקומות שהיו להם יותר מצוקות נניח בגיל הרך, והיו כאלה שרצו את זה בבתי-הספר היסודיים, היו כאלה שרצו את זה בחטיבות ביניים.

נעמי בלומנטל: יש אפילו מקומות שזה בבית-ספר תיכון.

נעמי בלומנטל: זה על-פי הצרכים המקומיים.

נעמי בלומנטל: יוסי שריד: כן, כן.

נעמי בלומנטל: אני בטוח שבשנה הבאה המפעל הזה יורחב ויוכפל ואולי אפילו ישולש.

נעמי בלומנטל: אם עכשיו יש 5,000 ילדים מאתיופיה, זה הרבה ילדים מתוך שלושים אלף.

נעמי בלומנטל: המספר צריך לגדול בהתאמה.

נעמי בלומנטל: יוסי שריד: נכון.

נעמי בלומנטל: אני אפילו לא יודע כמה יש.

נעמי בלומנטל: אנה איסקובה: יש הרגשה שבגין כך נגרמת אי-אכיפת החוק בצורה נאותה.

נעמי בלומנטל: קובע כלל – שבמשרד החינוך יש איזשהו מחסור

נעמי בלומנטל: אני רוצה להזכיר דבר שנלאיתי מלהזכיר אותו שבשלוש השנים – 1997, 1998, 1999 – משרד החינוך קוצץ בקרוב לשני מיליארד שקלים.

נעמי בלומנטל: המפרשים היו שמוטים לחלוטין.

נעמי בלומנטל: שני מיליארד שקל זה בערך – תלוי איך עושים את החשבון – לפחות פי שניים אם לא פי שלושה מהתקציב החופשי של משרד החינוך.

נעמי בלומנטל: בוודאי שיש מחסור.

נעמי בלומנטל: יוסי שריד: לפי מיטב זיכרוני, השנה הרחיבו את מספר קציני ביקור סדיר, אבל אני לא יודע בדיוק להגיד.

נעמי בלומנטל: יוסי שריד: נכון.

נעמי בלומנטל: אני מסכים אתך לחלוטין.

נעמי בלומנטל: למשל בחינוך המיוחד אני צריך אלפיים סייעות ויש לי מאתיים ומדובר בילדים הכי חלשים.

נעמי בלומנטל: אגב, גם המאתיים לא היו בלעדי.

נעמי בלומנטל: כשנכנסתי למשרד הבנתי שבלי המאתיים סייעות האלה הכל קורס תחתיו ובשיניים הלכתי והשגתי מאתיים סייעות.

נעמי בלומנטל: אם אנחנו הולכים לשילוב בחינוך המיוחד, זאת אומרת, המדיניות שלי/שלנו הייתה שאנחנו הולכים לשלב ילדים ולא להחזיק אותם בחינוך המיוחד, אז נצטרך יותר סייעות.

נעמי בלומנטל: יוסי שריד: לא.

נעמי בלומנטל: ממש לא.

נעמי בלומנטל: הייתי אומר את זה בניסוח קצת יותר זהיר.

נעמי בלומנטל: הייתי אומר שכל ילד בחינוך המיוחד ילך לחינוך הרגיל אלא אם כן הוכח למעלה מכל ספק שהוא לא יכול להיות שם.

נעמי בלומנטל: זו צריכה להיות המדיניות.

נעמי בלומנטל: ברגע שילד מהחינוך המיוחד נכנס לשילוב, הוא צריך לעלות יותר יקר משום שבחינוך המיוחד הוא במסגרת כללית וה-אובר הד בסופו של דבר הופך את ההשקעה בכל ילד להשקעה פחותה.

נעמי בלומנטל: מה קרה עד עכשיו במשרד החינוך?

נעמי בלומנטל: ילד שעבר לשילוב קיבל פחות, אבל הוא צריך לקבל יותר.

נעמי בלומנטל: קודם כל, לא רק הילד צריך לקבל יותר כי גם הכיתה צריכה לקבל יותר, גם המורה צריכה לקבל יותר משום שילד בשילוב יכולה להיות בעיה לכל הכיתה.

נעמי בלומנטל: צריך להבטיח שהשילוב יהיה שילוב וזה עולה פי שניים יותר כסף.

נעמי בלומנטל: היום זה הפוך.

נעמי בלומנטל: שאלת לגבי עולים חדשים.

נעמי בלומנטל: התוכנית שהכנו לתלמידים מאתיופיה, זה אחד הסעיפים הבודדים במשרד החינוך שלא עבר השנה קיצוץ אלא להפך, קיבל תוספות.

נעמי בלומנטל: פנימיות היום, בספר התקציב לא כתוב ילדים מאתיופיה, אלא זה פנימיות יום, אבל מכיוון שזה לחלשים, אתה מקבל שיעור הרבה יותר ניכר של ילדים מאתיופיה ולא רק מאתיופיה אלא גם ממקומות מסוימים בחבר העמים, אבל ילדים חלשים בהיותם חלשים ואני לא נותן בהם סימנים.

נעמי בלומנטל: אני לא יודע מאיפה בדיוק הם באים, אבל הם נמצאים.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי שריד.

נעמי בלומנטל: אני שוב רוצה לומר שחבל שנעצרה עשייתך כי זכית בהרבה מאוד שבחים בגינה.

נעמי בלומנטל: עשינו תחקיר די רציני לפני קיום הישיבה הזאת שעדיין לא בא לידי ביטוי, אבל ננסה לראות איך אחרי הישיבה הזאת נפרק את הנושא לגורמים ואולי גם אחר-כך נצליח לדאוג לתקציבים ולגישות הנכונות שזקוקות לשינוי.

נעמי בלומנטל: ראויה להערכה הביקורת העצמית של השר ששופט את הדברים לאור ההצלחה הבלתי מספקת לדבריו.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת, הוא איננו שבע רצון וזה בסדר, אבל יחד עם זאת אני חושב בכל-זאת צריכים להיות קצת אופטימיים למרות שהדיון לא ממוקד בנושא הזה.

נעמי בלומנטל: בכל זאת אנחנו לימדנו כמה מאות אלפי תלמידים עולים לכתוב, לימדנו אתם קצת ציונות והם השתלבו בצה"ל וכך הלאה.

נעמי בלומנטל: צריך להגדיר מה זאת הצלחה.

נעמי בלומנטל: האם עשרה אחוזי נשירה שבתוך כך יש ארבעים אחוז עבריינות – ניקח את הנתונים כפי שנמסרו כאן – זה קו אדום, האם זה קו אפור?

נעמי בלומנטל: ברור שצריך לצמצם את הדברים, אבל גם מניסיוני – ואני מפקח בשטח – אני יודע שבאופן אישי טיפלתי בתלמידים עולים מאתיופיה, למשל בחולון, חטיבת ביניים מסוימת וזה לא הלך, זה לא הולך ולא הצלחנו להחזיר את הילדים למערכת.

נעמי בלומנטל: יש מקרים שזה לא הולך ויכול להיות שצריך להשלים עם העובדה הזאת.

נעמי בלומנטל: צריך לנסות הכל אבל לא צריך להיות פסימיים בעניין הזה.

נעמי בלומנטל: ממש בימים אלה אנחנו יושבים עם מכללת לוינסקי על פתיחת קורסים למורים אתיופים.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת, את התלמידים האתיופים ילמדו מורים אתיופים.

נעמי בלומנטל: זה ממש הופך לאופרציה ממשית.

נעמי בלומנטל: בשבוע הבא אנחנו נפגשים עם מנהל מכללת לוינסקי, עם רחלה שיפר, מנהלת המחלקה הממונה עלי, ואני מקווה שזו תהיה עליית מדרגה כפי שבעצם אנחנו עושים גם עם עולים מקווקז כשאנחנו מנסים להשיג מורים שהם מאותם אזורים.

נעמי בלומנטל: צריך להבין שעולים מקווקז או מבוכרה לפעמים באים לבתי-הספר בלי שהם יודעים מה זה שירותים.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: אנחנו נקיים ישיבה מיוחדת בנושא המורים העולים, בין מהארצות השונות, בין הכשרת מורים עולים.

נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: אבל עם הצלחה הזאת יש 700 אחוז עלייה בפשע.

נעמי בלומנטל: על איזה הצלחה אתה מדבר?

נעמי בלומנטל: שעתיים וחצי אנחנו יושבים ועוד לא שמעתי מאף אחד מה צריך לעשות כדי למנוע את זה.

נעמי בלומנטל: מה צריך לעשות כדי להוריד את זה.

נעמי בלומנטל: סופה לנדבר: אני חשבתי שבישיבה הזאת אנחנו נשמע מה נעשה ומה צריך להיעשות.

נעמי בלומנטל: אלכס פרידברג:

נעמי בלומנטל: אנחנו מקיימים סמינרים ציוניים לכל התלמידים העולים בשכבה י"א ו-י'.

נעמי בלומנטל: אנחנו מוציאים את כולם במסה לסמינר גשר.

נעמי בלומנטל: אנחנו מקיימים פרוייקטים לשילוב חברתי של תלמידים עולים, אחד מהם נקרא שלהבת, אחר מהם נקרא קשר.

נעמי בלומנטל: הארכנו את תקופת הזכאות לבחינות בגרות ייחודיות לעולים פלוס עשר נקודות בונוס לעשר שנים, מגיל 12 עד 22.

נעמי בלומנטל: לגבי הבחור שכתב לדוקטור קדמן, מר רונן בבת-ים, ישבתי אתו לפני שבוע על פרוייקט שנקרא "עולים על המסלול".

נעמי בלומנטל: אנחנו נותנים לתלמידים העולים חוגים עירוניים חינם ללא תשלום.

נעמי בלומנטל: מרינה סולודקין: הייתי רוצה לראות במסקנות הוועדה היום התייחסות לילדים נלווים שהם מנישואים ראשונים של זוג עולים.

נעמי בלומנטל: הייתי רוצה לראות במסקנות שחינוך ובית-ספר לא מהווה מקום לאפליה.

נעמי בלומנטל: אני מבקשת שהוועדה תפנה למשרד החינוך כדי לשנות את המצב.

נעמי בלומנטל: בסיעה שלי אני אספר את כל מה ששמענו היום ואני אבקש מראש הסיעה, יולי אדלשטיין, גם להביא הצעת חוק שתוכל לשנות את מצבם של הילדים האלה.

נעמי בלומנטל: בתפיסה שלנו העבריינות, הפשיעה, הסמים וכל שאר המרעין בישין שהשר דיבר עליהם, מקורם אחד ויחיד, גם אצל העולים וגם אצל הישראלים הוותיקים.

נעמי בלומנטל: אנחנו מדברים על המשפחה והמציאות המשפחתית היום, המציאות הרופפת שישנה היום במשפחות, החולשה, חוסר האונים, אובדן הדרך והתחושות הקשות שיש להורים.

נעמי בלומנטל: בתוך העלייה הסיפור הזה מורכב פי כמה משום שזה הפרדוכס הטרגי של העלייה הזאת.

נעמי בלומנטל: העלייה הזאת היא עליית הורים, עולים מכריזים על עצמם שהם עלו בגלל הילדים.

נעמי בלומנטל: הדבר הראשון שהם מנושלים ממנו זה הילדים.

נעמי בלומנטל: הדבר הראשון שהם מנושלים ממנו זה הורותם.

נעמי בלומנטל: הבקשה שלנו היא – ואם מישהו הולך להרחיב את החוקים – עשרים שעות הנחיה לכל הורה עולה איך להיות הורה ומנהיג במדינת ישראל.

נעמי בלומנטל: אמר השוטר בירושלים כשאיזה ילד הרג ילד אחר, שאין לו שוטר לכל ילד.

נעמי בלומנטל: זה נכון, אין שוטר לכל ילד, אין גם קצין ביקור סדיר לכל ילד, אבל יש ברוך השם אימא ואבא לכל ילד או לפחות אחד מהם לכל ילד.

נעמי בלומנטל: בואו לא נעשה אותם יתומים.

נעמי בלומנטל: הורים ישנם וצריכים להעצים אותם.

נעמי בלומנטל: זה הדבר הבסיסי שצריכים לעשות.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: כפי שאמרתי במהלך הישיבה, אני מנסה לפרק את הנושא כי הנושא שעלה היום הוא מאוד גדול.

נעמי בלומנטל: אחד הנושאים שנקיים בו דיון הוא נושא הגישור ונקדיש ישיבה לנושא המשפחה בקרב העולים.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שצריך לעבוד מערכתית.

נעמי בלומנטל: אין שום סיבה שכל משרד ומשרד יעבוד בנפרד.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שכמו שהתחילו בפנימיות ובמועדוניות לעבוד בשיתוף בין משרד החינוך לבין משרד העבודה והרווחה, ככה גם צריך להרחיב את שיתופי הפעולה, כולל עם העמותות הקיימות.

נעמי בלומנטל: היום ישנן עמותות שמטפלות וצריך ליצור את השותפויות כי הטכנולוגיה קיימת.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שתקציבים תמיד יש להוסיף למרות שקשה להאמין שיוסיפו, אבל אולי החידוש שצריך לעשות, ואולי דווקא מכאן זה יכול לצאת, זה באמת ליצור את השותפויות האמיתיות בין מערכות נותני השירותים ובין השותפים של המגזר השלישי, של העמותות, וכמובן השותף העיקרי שהם ההורים.

נעמי בלומנטל: דפני מושיוב: חלק ממה שחסר היום במערכת זה מה שעשתה בזמנו אורה נמיר.

נעמי בלומנטל: היא נתנה פקודה שאמרה מלמעלה, מהמטה למחוז, לרמת השטח, צריכים לשתף פעולה והשדר הזה עבר כחוט השני.

נעמי בלומנטל: לצערי אין היום לא שר ולא מנכ"ל שבאמת נותן את ההנחיה הזו של שיתוף הפעולה.

נעמי בלומנטל: בסך הכל רובנו, אנשי המקצוע, מכירים אחד את השני אבל אין תקשי"רים שבאים ואומרים בבקשה לשתף פעולה וליצור איחוד.

נעמי בלומנטל: לא צריך כאן להמציא כל כך הרבה גלגלים כי הם קיימים.

נעמי בלומנטל: רובנו מכירים אחד את השני, אבל אנחנו מכירים גם את החוליים שלנו ויודעים שאנחנו לא מצליחים לשתף פעולה.

נעמי בלומנטל: דפני מושיוב: תקציב לא יינתן.

נעמי בלומנטל: הדוח הזה שנכתב לראש-הממשלה, לא נראה לי שייתנו תקציב בגינו.

נעמי בלומנטל: אבל בתקציבים הקיימים האחריות שלנו היא לשתף פעולה.

נעמי בלומנטל: ליטל וסרמן: אני אתחבר בדיוק לנושא של השותפויות.

נעמי בלומנטל: "הפוך על הפוך" הוא פרוייקט של רשת, מרכזי מידע וייעוץ לנוער בסגנון של בית קפה, שזאת שותפות בין ארגונית בין השירותים השונים שעוסקים בנוער.

נעמי בלומנטל: בנוסף לזה הגדרה לגבי הנושא של המניעה.

נעמי בלומנטל: אחד הדברים שאנחנו שומעים יותר ויותר מילדים ומבני נוער, בעיקר מבני נוער עולים, הוא שלפעמים הם יושבים בכיתה והם נמצאים בבית-הספר והם לא נושרים, אבל או שהם לא מרוכזים ולא מבינים, לפעמים זה השפה ולפעמים זה העניין.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת, הם שם ולא שם.

נעמי בלומנטל: זה בדיוק המושג שחיים דיבר עליו קודם, של הנשירה הסמויה.

נעמי בלומנטל: יש איזשהו ניתוק.

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: בכמה מקומות אתם פועלים?

נעמי בלומנטל: היו"ר נעמי בלומנטל: אנחנו מקבלים נתונים מנתונים שונים.

נעמי בלומנטל: גם כאן במסגרת הדיון התמקדנו בעיקר בנשירה, על הגורמים לנשירה, הפתרונות במידה ויש והכל היה באמת על קצה המזלג.

נעמי בלומנטל: הייתי אומרת שאבות העבריינות היא הנשירה.

נעמי בלומנטל: מי שנמצא במערכת שונה ממי שנשר מן המערכת ואז הדרך לעבריינות היא קצרה מאוד.

נעמי בלומנטל: נתקלתי בשופטת נוער שסיפרה לי שלמעשה לנערות עברייניות אין שום מסגרת.

נעמי בלומנטל: אנחנו נמצאים במדינת ישראל ואין שום מסגרת לנערות עברייניות ואני מבקשת גם את התייחסותך לכך.

נעמי בלומנטל: הנתון המדויק, נכון לשנת 1999, הוא שאחוז הקטינים והקטינות – הרבה פחות קטינות – שמעורבים בפלילים, ואני מאוד נזהרת כי הם מעורבים בפלילים ולא עבריינים, מסך כל עבירות הנוער היה 18.6 אחוזים.

נעמי בלומנטל: בואו ניצמד לנתון הזה עד סוף שנת 2000 ואז נעדכן אתכם בנתון החדש.

נעמי בלומנטל: 18.6 אחוזים מסך כל עבירות הנוער במדינת ישראל מבוצע על-ידי נוער עולה ולא ארבעים אחוזים ולא 25 אחוזים.

נעמי בלומנטל: חשוב מאוד לדייק משום שאם אנחנו לא רוצים ליצור סטיגמה, אז בואו לא נעשה את זה כאן במשכן הזה.

נעמי בלומנטל: לגבי הנתונים אמרתי את מה אמרתי.

נעמי בלומנטל: כשראינו שאלה הם הנתונים, על-מנת שלא ימשיכו הנתונים לעלות, קבענו תפקיד שנקרא עובד מניעה.

נעמי בלומנטל: בכל תחנת משטרה היום יש עובד מניעה.

נעמי בלומנטל: רובם של עובדי המניעה במשטרת ישראל הם עובדים סוציאלים או בוגרי מדעי ההתנהגות כאשר אותו עובד מניעה הוא למעשה שר חוץ של יחידת הנוער.

נעמי בלומנטל: מצאנו את עצמנו מוקפים ומוצפים בילדים משוטטים ברחובות, כמובן נוער עולה גם כן.

נעמי בלומנטל: מצאנו את עצמנו מנסים לאתר הורים במסגרת המניעה ויש קושי אמיתי לאתר הורים בקרב נוער עולה, יש קושי אמיתי לקבל שיתוף פעולה בקרב נוער עולה וזה בגלל המרחקים.

נעמי בלומנטל: דיברו כאן על פנימיות, ילדים נמצאים בפנימיות מחוץ לבית, ההורה חושב שהילד בפנימייה, הפנימייה לא מדווחת והתוצאה היא שהילדים האלה משוטטים בעיקר בתחנה המרכזית בתל-אביב.

נעמי בלומנטל: התוצאה היא אנחנו נעזרים ב"הפוך על הפוך" ובעמותת על"ם.

נעמי בלומנטל: אני מאוד מקווה שכל ראשי הרשויות יאמצו את השיטה הזאת של הוועדות האלה ותהיה תת-ועדה בנושא נוער עולה.

נעמי בלומנטל: היתרון של תת-ועדה שהיא מאגדת את כל הגורמים שעוסקים בנוער עולה ואז הם באים עם תוכניות.

נעמי בלומנטל: לכן הנושא של איגום משאבים ודאי יפתור חלק מהבעיות האלה.

נעמי בלומנטל: אותו עובד מניעה מתחבר גם לכל הגורמים שעוסקים בנוער עולה.

נעמי בלומנטל: אנחנו הקמנו לאחרונה מה שנקרא מחנות קיץ במסגרת המשטרה, מחנות קיץ לנוער עולה ונוער ותיק והשנה יתקיימו שלושה כאלה כאשר בשנה עברה התקיימו שני מחנות כאלה.

נעמי בלומנטל: סוזי בן-ברוך: לא.

נעמי בלומנטל: אני מדברת על עובדי המניעה שהם לא מטפלים רק בנוער שנכנס למעגל הפלילי.

נעמי בלומנטל: אני מדברת על כך שאיתרנו מספר ילדים משוטטים וקשה לאתר את ההורים או שההורים עובדים.

נעמי בלומנטל: אני מדברת על נוער משוטט, נוער מנותק, לאו דווקא נוער שנכנס למעגל הפלילי או שהוא נכנס והוא רק בתחילת דרכו ואפשר עדיין לשלוף אותו.

נעמי בלומנטל: את זה עושה עובד המניעה.

נעמי בלומנטל: התקציב שלנו הוא בשיתוף עם כל העמותות שמוכנות להיכנס לזה, כאשר בעצם מי שמארגן את המחנה זה אגף קהילה ומשמר אזרחי במשטרה ביחד עם קידום נוער.

נעמי בלומנטל: זה מאוד מוצלח.

נעמי בלומנטל: בשנה שעברה היו שני מחנות שהצליחו מאוד והיו לזה הדים מאוד חיוביים.

נעמי בלומנטל: סוזי בן-ברוך: זה בשוליים.

נעמי בלומנטל: לגבי נוער עולה עבריין, ההנחיות שלנו לגבי עולים חדשים בכלל לנסות לאתר את ההורים או לפחות אם לא הורים, מישהו מהמשפחה.

נעמי בלומנטל: לשתף אותם בחומרת העבירה שעשה הקטין.

נעמי בלומנטל: אגב, העבירה הדומיננטית בקרב נוער עולה היא לא אלימות ולא סמים אלא רכוש וזה מאוד מובן מאליו בגלל החסכים.

נעמי בלומנטל: סוזי בן-ברוך: לא, אין לנו מספיק.

נעמי בלומנטל: מאוד היינו רוצים לגייס גם קווקזים לשירות המשטרה.

נעמי בלומנטל: יש לנו בעיה מאוד רצינית ואנחנו לא מצליחים.

נעמי בלומנטל: כן הצלחנו לגייס שוטרים אתיופים, עובדי נוער אתיופים, ומחבר העמים.

נעמי בלומנטל: הצלחנו גם על-ידי זה שהורדנו את רף הגיוס למשטרת ישראל.

נעמי בלומנטל: העירו כאן משהו לגבי הפסיכומטרי ואנחנו הורדנו את רף הפסיכומטרי שלנו כי לא הוגן לתת להם את רף הפסיכומטרי שנותנים לוותיקים.

נעמי בלומנטל: אני חייבת לציין שהם עושים עבודה נפלאה ונהדרת ומסייעים לנו מאוד.

נעמי בלומנטל: בסך הכל נעשית עבודה מאוד מקיפה במשטרת ישראל בנושא נוער עולה.

נעמי בלומנטל: אנחנו מאמינים, ואני לא מחדשת, שככל שנשקיע במניעה, ככה נצליח לחסוך הרבה מאוד כסף בנושא האכיפה והטיפול והשיקום שהוא באמת צולע בגלל מחסור במשאבים.