ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 47, 2000-02-15 10:00

נעמי בלומנטל: אני פותחת את הישיבה.

נעמי בלומנטל: הישיבה הזאת מתקיימת על-פי פנייתו של חבר-הכנסת לפריצקי בקשר להחלטת הממשלה לצמצם את הפטור ממסי יבוא לתושבים חוזרים.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לציין שאתם נמצאים כאן בעקבות שינוי בתקנון של הכנסת, לפיו זו פעם ראשונה שאנחנו נמצאים בסדר דיון מקוצר.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להביא לידיעת חברי הכנסת, גם למען הפרוטוקול, ולידיעת כל הנוכחים כאן, שבדרך כלל יכולה לעלות הצעה על סדר-יומה של הוועדה אם ביוזמת יושבת-ראש הוועדה ואם ביוזמת חברי ועדה שפונים לוועדת העלייה והקליטה ואני צריכה להיענות לפנייתם.

נעמי בלומנטל: בדרך-כלל הנוהג היה שעולה הצעה לסדר-היום, דחופה או רגילה, אותה הצעה נדונה במליאת הכנסת וחברי הכנסת המציעים באים במליאה ואומרים שהם מעוניינים להעביר את הנושא לדיון בוועדה, ואז הנושא נדון באותה ועדה.

נעמי בלומנטל: לאחרונה הוכנס לתקנון הכנסת סעיף חדש שמדבר על פרוצדורה שונה, לפיו חבר הכנסת – ובמקרה שלנו חבר-הכנסת פריצקי – פונה ליושב-ראש הכנסת ואומר שהוא רוצה לדון בנושא מסוים במסגרת ועדה מסוימת, מבלי לעבור את כל ההליך של הצעה לסדר-היום דחופה או רגילה.

נעמי בלומנטל: דרך אגב, חברי הכנסת מוגבלים במספר ההצעות שאנחנו יכולים להגיש בכל מושב.

נעמי בלומנטל: לגבי הצעה לסדר-היום דחופה אין הגבלה, אבל מתוך כעשרים הצעות דחופות לסדר-היום שמקבלת נשיאות הכנסת בתחילת השבוע, רק חמש הצעות מתקבלות.

נעמי בלומנטל: אי לכך אני מברכת על השינוי בתקנון שמאפשר לחבר הכנסת להעלות הצעה לדיון מהיר באחת מוועדות הכנסת.

נעמי בלומנטל: וכך אנחנו מוצאים היום את עצמנו, זו פעם ראשונה בהסטוריה של מדינת ישראל, שבוועדה זו מתקיים הדיון בכפוף לשינוי האמור.

נעמי בלומנטל: ואם כבר הרחבנו בענין, הרשו לי לקרוא באוזניכם את מכתבו של מזכיר הכנסת אליי.

נעמי בלומנטל: "הנדון: אישור הצעתו של חבר הכנסת יוסף פריצקי לדיון בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

נעמי בלומנטל: בהתאם לסעיף 97א לתקנון הכנסת החליטו יושב-ראש הכנסת והסגנים בישיבתם ביום שני, להעביר לדיון מהיר בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, את הצעתו של חבר-הכנסת יוסף פריצקי בנושא: החלטת הממשלה לצמצם את הפטור ממסי יבוא לתושבים חוזרים.

נעמי בלומנטל: אני מפנה את תשומת-לבך, שעל-פי התיקון שהתקבל, תחל הוועדה בדיונים בתוך שבוע מיום העברת הנושא אליה, ועם סיום הדיון בו תניח את מסקנותיה על שולחנה של הכנסת".

נעמי בלומנטל: צמצום הפטור ממסי יבוא לתושבים חוזרים – זה נושא שעלה כבר בעבר בוועדת הכנסת.

נעמי בלומנטל: אנחנו אז הרגשנו שדחינו את רוע הגזרה, והנה נזעק חבר-הכנסת פריצקי והוא מסב את תשומת-לבנו להחלטת ממשלה.

נעמי בלומנטל: רשות הדיבור לחבר-הכנסת פריצקי, בבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה.

יוסף יצחק פריצקי: ב-7 בספטמבר 1999 קיבלה הממשלה, במסגרת החלטות על תקציב המדינה, החלטה שמספרה 307.

יוסף יצחק פריצקי: היא קצרה מאד ולכן אקרא אותה: מחליטים לבטל את הפטור ממסי יבוא לתושבים חוזרים לגבי מי שיחזרו לישראל בתוך תקופה של חמש שנים מיום צאתם את הארץ, וזאת החל מיום 1 במארס 2000.

יוסף יצחק פריצקי: צר לי לומר שההחלטה הזאת כתובה בעברית קצת קלוקלת, משום שהיא הפוך על הפוך.

יוסף יצחק פריצקי: כוונת הכותב, כפי שהבנתי, היא שהחל מיום 1 במארס 2000 תושבים חוזרים יהיו זכאים לפטור הניתן היום רק אם הם שהו בחו"ל חמש שנים ומעלה.

יוסף יצחק פריצקי: מדוע אני נזעק לענין הזה?

יוסף יצחק פריצקי: הדיון הוא דיון ערכי, ואני בטוח שהוא חוצה מפלגות, ויש בספקטרום כמה קווים.

יוסף יצחק פריצקי: קו אחד אומר: רבותיי, לתושבים חוזרים לא נותנים כלום.

יוסף יצחק פריצקי: נסעת, חזרת, באת – המדינה לא צריכה לתת שום דבר.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא מסכים עם הדבר הזה.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שמדינה שקולטת עלייה, וטוב שהיא קולטת עלייה ומשקיעה הון עתק בקליטת עלייה, היא בוודאי צריכה לעודד "קליטת עלייה" של תושבים שלה שהיו וחזרו, כי אין להם קשיי שפה, אולי יש להם קצת קשיים מנטאליים.

יוסף יצחק פריצקי: זו משימה לא פחות חשובה מקליטת עלייה להביא אנשים.

יוסף יצחק פריצקי: טענה שנייה, והיא לא בספקטרום אלא לגופו של ענין, אומרת: יש אנשים שנהנים מן הפטור הזה, שממילא הם היו חוזרים.

יוסף יצחק פריצקי: ובעיקר מכוון הדבר לשליחים.

יוסף יצחק פריצקי: אני יודע שיש ויכוח, ומן הראוי פעם אחת שנחליט עליו, מיהו שליח.

יוסף יצחק פריצקי: או נהיה יותר מדויקים.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שאין ויכוח שמי שיוצא מטעם אחד ממוסדות המדינה, לרבות הסוכנות היהודית, הקרן הקימת לישראל, הבונדס, הוא שליח.

יוסף יצחק פריצקי: יש טענה של גורמים בממשלה שאומרת גם: מהנדס ישראלי שיוצא, למשל, מטעמה של חברת מחשבים ל"סיליקון ואלי" בקליפורניה לשלוש שנים, הוא גם שליח.

יוסף יצחק פריצקי: אני כופר בקביעה הזאת, אני חושב שהוא לא שליח.

יוסף יצחק פריצקי: יש דבר שלישי, שאומרים: אדוני, כל הפטור הזה ממילא הוא "פינאטס".

יוסף יצחק פריצקי: לא זה מה שגורם לאנשים לחזור או לא לחזור.

יוסף יצחק פריצקי: אינני יודע אם יש מחקר, אם הדבר הזה נבדק, אם דגמו את אלה שחזרו.

יוסף יצחק פריצקי: אני חייב לומר שהטיעון הזה טוב גם לכיוון ההפוך.

יוסף יצחק פריצקי: מדוע?

יוסף יצחק פריצקי: משום שאם ממילא זה לא מי-יודע-מה, אז למה לא להשאיר אותו?

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, זה מסר שמדינת ישראל שולחת לתושביה ואומרת: בואו, אנחנו רוצים לעזור לכם.

יוסף יצחק פריצקי: גברתי היושבת-ראש, לסיכום הפתיחה הזאת הייתי שמח לשמוע את עמדתו של מוטי איילון ואת עמדת הנציגים האחרים כאן.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שהמדינה צריכה לשלוח מסר מאד ברור ולומר: רבותיי, בואו הביתה.

יוסף יצחק פריצקי: אני בזמני הזדעזעתי מהאמירה של ראש הממשלה המנוח על היורדים – נפולת של נמושות.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא חושב שהם נפולת של נמושות, אני לא חושב שאדם שעוזב את הארץ הוא נמושה או נפולת.

יוסף יצחק פריצקי: חס ושלום.

יוסף יצחק פריצקי: הוא עזב את הארץ, ולא חשוב עכשיו מאיזו סיבה, אני חושב שאנחנו צריכים בונה-פידה, בתום לב, בהגינות לומר לו: תחזור אלינו, בוא תהיה אתנו.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו צריכים לעודד אותו ככל האפשר.

יוסף יצחק פריצקי: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: חבר-הכנסת פריצקי הביא לידי ביטוי את העמדה שכבר היתה בוועדה, ונדמה לי שגם רוב חברי ועדת הכספים התבטאו אז בצורה כזאת.

נעמי בלומנטל: כאנשים אחראים היינו רוצים לשמוע מצד אחד מה יכול לצאת טוב מהענין הזה מבחינה כספית-כלכלית של מדינת ישראל לעומת הנזק שיכול להיגרם למדינה עקב אי-שיבתם של רבים מאלה שעזבו את הארץ בעקבות הצעות מאד מפתות שיש היום בחוץ-לארץ.

נעמי בלומנטל: לפי דעתי זה פיתוי, בכל קנה-מידה, לא גדול.

נעמי בלומנטל: אם אנחנו מדברים על הטבה שמשמעותה 15,000 או 20,000 שקלים, זה לא בשמיים, והאם לא כדאי למדינה בכל זאת לתת את המתת הזה בלי שבעצם נותנים אותו, כי אנחנו יודעים שזה רק אם מביאים את הדברים.

נעמי בלומנטל: השאלה אם זה שווה עוד פעם להזיז ולשנות ולהודיע לאנשים.

נעמי בלומנטל: הרי כל חוקי המכס עומדים להשתנות עקב הכניסה הנמרצת שלנו לשוק האירופאי ולהסכמים בין-לאומיים שונים.

יוסף יצחק פריצקי: יש הצעה לביטול מס קנייה.

נעמי בלומנטל: בדיוק, וכל מיני הצעות שעומדות על הפרק.

נעמי בלומנטל: נראה לי שזה גם מה שהנחה אותנו בישיבות הקודמות, אם זה שקול כנגד העברת מסר שלילי לאלה שרוצים לחזור לארץ, כאשר מנגד אולי זה באמת בטל בששים.

נעמי בלומנטל: זאת ההרגשה שלנו.

נעמי בלומנטל: בוא נשאיר את המצב כפי שהוא, משום שהרווח שיכול לצמוח למדינה הוא כל-כך קטן שהוא איננו שקול מול הנזק שיכול להיגרם.

נעמי בלומנטל: נראה לי שזה המסר הכללי, ובוודאי נשמע יותר פרטים כדי להתעדכן מה קרה.

נעמי בלומנטל: רשות הדיבור לחבר-הכנסת בריילובסקי, בבקשה.

ויקטור בריילובסקי: אני מכיר חלק מהציבור הזה.

ויקטור בריילובסקי: אני עובד באוניברסיטת תל-אביב, אני מכיר סטודנטים, ואני יודע שכאשר הם מסיימים עבודת PHD בן-אדם בדרך כלל צריך לנסוע לאוניברסיטאות אחרות בחוץ-לארץ לשנתיים – שלוש שנים.

ויקטור בריילובסקי: אחר-כך, אם הוא מצליח, הוא יכול לקבל הצעה מהארץ וגם מאוניברסיטאות אחרות והוא צריך לבחור.

ויקטור בריילובסקי: אני לא רוצה לומר שהוא חוזר לארץ בגלל ההטבות האלה, אבל ההטבות האלה הן סימן שרוצים אותו, שאנחנו מוכנים לקבל אותו, וזה מאד חשוב.

ויקטור בריילובסקי: עכשיו אנחנו שולחים מסר לאנשים האלה, שהם מאד חשובים, מפני שבן-אדם בעל תואר PHD ופוסט דוקטורט זה באמת בן-אדם חשוב במדע, חשוב בטכנולוגיה החדשה, ואנחנו מעבירים מסר שלילי.

ויקטור בריילובסקי: בשביל מה?

ויקטור בריילובסקי: אני לא מבין.

אופיר פינס-פז: זאת לא העמדה של חבר-הכנסת פריצקי.

יוסף יצחק פריצקי: זאת בוודאי העמדה שלי.

אופיר פינס-פז: מה אתה מציע?

אופיר פינס-פז: אתה לא מציע לצמצם את הפטור.

יוסף יצחק פריצקי: בתחילת הישיבה, כשלא היית כאן אמרתי שיש החלטה של הממשלה מספטמבר 1999, לפיה החל מ-1 במארס – כפוף להעברה בוועדת הכספים, כמובן, יצמצמו את הפטור לתושבים חוזרים, כך שהוא יחול מחמש שנים ומעלה.

יוסף יצחק פריצקי: אני נזעקתי, אני חושב שזה לא טוב ולא נכון, ולכן ביקשתי דיון דחוף בוועדה, מתוך תקווה שהמסקנות של הוועדה שיונחו על שולחן הכנסת יאמרו לממשלה לרדת מההחלטה הזאת.

אופיר פינס-פז: הבנתי.

אופיר פינס-פז: האמת היא שכבר קיימנו בקדנציה הקודמת דיונים בענין הזה וטרפדנו את ההצעות של הממשלה הקודמת.

אופיר פינס-פז: אבל הממשלה מתחלפת, והפקידים לא.

אופיר פינס-פז: אני מאד בעד העמדה של חבר-הכנסת פריצקי, אבל יש בכל-זאת לאקונה בענין הזה, אפרופו פריצקי.

יוסף יצחק פריצקי: אפרופו שליחים.

יוסף יצחק פריצקי: נכון, דיברנו גם על זה.

אופיר פינס-פז: שליחים זה גם עסק לא פשוט.

אופיר פינס-פז: מה זה שליח, מה זה הגדרה של שליח.

יוסף יצחק פריצקי: אין ויכוח ששליח של המדינה הוא שליח.

יוסף יצחק פריצקי: טוענת הממשלה שגם שליח של חברת "היי-טק" שיוצא ל"סיליקון ואלי" הוא שליח, ואני חושב שזה לא נכון.

מוטי איילון: האם נציג בנק לאומי בניו-יורק הוא לא שליח?

יוסף יצחק פריצקי: לא.

אופיר פינס-פז: אני בעד ללכת להגדרה רחבה מיהו שליח, ובתנאי שהיא עומדת, כמובן, במבחן המשפטי.

אופיר פינס-פז: כי אתם יודעים שאנשים שירגישו שהם נפגעים, הם יכולים תמיד לפנות לערכאות משפטיות.

אופיר פינס-פז: אבל בעקרון אני חושב ששליחים שיוצאים מכאן לתפקיד מוגדר בחו"ל, אם על-ידי המדינה ואם על-ידי הסוכנות ואם על-ידי קרן קימת, בנק דיסקונט או בנק הפועלים, האנשים האלה לא צריכים לקבל הטבות, משום שהם יצאו לתפקיד מוגדר ומשלמים להם בעבור היציאה.

אופיר פינס-פז: הם יודעים למה הם יוצאים ומתי הם חוזרים ארצה פחות או יותר, ונגמר הספור.

אופיר פינס-פז: זה לא צריך להיות מיועד להם.

אופיר פינס-פז: הם תופסים על זה טרמפ הרבה מאד שנים, ולא בצדק.

אופיר פינס-פז: חוץ מהם אני מציע לא לגעת בענין הזה.

אופיר פינס-פז: דרך אגב, ההטבות הן לא גדולות ותושבים חוזרים לא מקבלים פה דברים היסטריים.

אופיר פינס-פז: כפי שאמר חבר-הכנסת בריילובסקי, זו עזרה קטנה לאנשים שנעדרו מכאן לכמה שנים או ללימודים, או ירדו מהארץ ורוצים לחזור, כדי להקל עליהם את הנחיתה חזרה במדינת ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: נכון.

נעמי בלומנטל: חבר-הכנסת פינס, אתה בעד השארת המצב של שנתיים, לא להאריך את משך השהות לחמש שנים, אבל היית מוכן להוציא את השליחים שיוצאים - - -

אופיר פינס-פז: ולהוציא מזה את השליחים.

אופיר פינס-פז: שליחים בהגדרה רחבה.

אופיר פינס-פז: כל מי שיוצא מהמדינה בשליחות מוסדית ובתפקיד - בתנאי שזה עומד, כמובן, בבחינה משפטית, אני צריך לבדוק את זה – עליו לא יחולו זכויות של תושב חוזר.

אופיר פינס-פז: הוא לא תושב חוזר, הוא אדם שיצא לשליחות והוא חוזר.

נעמי בלומנטל: ואם הוא יוצא מטעמה של חברת "היי-טק" או בדומה לה, הוא מקבל את הזכויות.

אופיר פינס-פז: אני בעד שהוא לא יקבל זכויות, ובתנאי שזה עומד במבחן המשפטי.

אופיר פינס-פז: אם אני טועה והמשפטנים יגידו שזה מאד נחמד אבל זה לא ישים, אז זה לא ישים.

אופיר פינס-פז: אבל אם זה כן ישים, אז עד הסוף.

יוסף יצחק פריצקי: יש פה טענה כבדה, חבר-הכנסת פינס, שהגיעה הבוקר מהיועץ המשפטי למערכת הבטחון.

יוסף יצחק פריצקי: טענה של אינטרס ההסתמכות.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, שליחים יצאו ומכרו את כל מה שיש להם בבית.

מוטי איילון: יש לי תשובה לזה.

צבי אבירם: אני ראש חטיבת רווחה במשרד החוץ ואני מייצג פה לא רק את שליחי משרד החוץ בחוץ-לארץ אלא את כל הכפופים לשגרירויות ישראל בחוץ-לארץ.

צבי אבירם: ברשותכם, אקדים ואומר מה קורה עם בני-אדם שיוצאים לשליחות מטעם מדינה בחוץ-לארץ מבחינת ההסתדרות, ולא חשוב הנושא של מכירת דירה בארץ, מכירת ציוד וכדומה.

צבי אבירם: מרבית השליחים שמגיעים לשליחות בחו"ל מוציאים מכספם עבור ריהוט לדירה שהם שוכרים.

צבי אבירם: שכר הדירה משולם על-ידי המדינה, אבל הריהוט, הציוד, משולם על-ידי העובד בעצמו.

צבי אבירם: אני רוצה להדגיש שלפחות 50% ממקומות השירות היום הם מקומות קשי שירות, כמו מדינות חב"מ, כמו אפריקה, מדינות באסיה ובדרום אמריקה.

צבי אבירם: לא כל המקומות הם לונדון וניו-יורק.

אופיר פינס-פז: אפשר לשאול שאלה?

אופיר פינס-פז: יוצא שגריר לזימבבאוה.

צבי אבירם: שגריר מקבל דירה מרוהטת.

צבי אבירם: אני מדגיש את זה: למעט שגרירים.

אופיר פינס-פז: אתה יודע שכשאתה שוכר דירה בארצות-הברית אתה שוכר אותה קומפלט.

צבי אבירם: אני יודע שרק המטבח הוא קומפלט, ובאירופה מקבלים את הדירה בלי בתי נורה אפילו.

אופיר פינס-פז: בשביל זה יש במשרד החוץ אדם בתפקידך ואתה מקבל החלטות מנהליות איפה אתה מסייע ואיפה לא.

צבי אבירם: אבל אתה לוקח את המיעוט.

צבי אבירם: במרבית ארצות העולם הדירה אינה מרוהטת בכלל, לא כוללת ציוד חשמלי.

צבי אבירם: אם אתה הולך לתת עוד ארבעה מיליון דולר בשנה למשרד החוץ על-מנת לרהט את דירות השליחים, זה ספור אחר.

צבי אבירם: אותם שליחים שיוצאים לחו"ל, הם מייצגים את המדינה וגם חיים שם.

צבי אבירם: הם קונים שם ריהוט חדש.

צבי אבירם: מה הם יעשו אחרי ארבע שנים עם אותו ריהוט?

צבי אבירם: הרי הם חייבים להביא אותו לארץ.

צבי אבירם: בהוראות של הוועדה לתנאי שירות של מדינת ישראל, גם נותנים קונטיינר כדי להביא את הריהוט, כי מבינים שאי-אפשר לזרוק מה שקנו.

אופיר פינס-פז: כמה שליחים אתה מכיר שקנו את הריהוט, זה שהם מביאים לארץ, שלושה חודשים לפני שהם חזרו?

צבי אבירם: אני מכיר הרבה מאד שליחים שקונים את הריהוט, משתמשים בו כל השנים ומביאים אותו אתם לארץ.

צבי אבירם: אתה יודע שבתחילת השירות השליחים מוציאים ממיטב כספם כדי לרהט דירה, כדי שהם ייצגו את מדינת ישראל בכבוד כלפינו וכלפי המקומיים.

צבי אבירם: אז אל תיכנס לשאלה אם הם קונים את הריהוט שלושה חודשים לפני חזרתם ארצה, או לא.

מוטי איילון: אין אפשרות להוציא את הקונטיינרים מפה?

מוטי איילון: האפשרות הזאת חסומה?

מוטי איילון: הרי מדינת ישראל משלמת בעד ההובלה.

צבי אבירם: דבר שני.

צבי אבירם: אני לא יודע אם אתם מודעים למשכורות השליחים בחוץ-לארץ, אבל באחוזים הן לא הרבה יותר גבוהות מאשר בארץ.

צבי אבירם: אני רוצה להדגיש שלמשרד החוץ קשה מאד היום לגייס בחורים צעירים לתפקידי אבטחה.

צבי אבירם: אם גם ההטבה הזאת תרד, אינני יודע בכלל איך נגייס אנשי אבטחה.

צבי אבירם: נעמוד בפני שוקת שבורה.

צבי אבירם: לדעתי, ביטול החוק כפי שהוא קיים היום עשוי להביא להוצאה עצומה, ואינני יודע אם היא תאושר על-ידי משרד האוצר.

צבי אבירם: לא נוכל לגייס עובדים, ואינני יודע אם הצוותים הקבועים יהיו מוכנים לצאת לחו"ל בתנאים כאלה.

ישראל הלברשטיין: אולי נדבר יותר תכל'ס, כדי שנדע על איזה נתונים מדובר.

ישראל הלברשטיין: חבר-הכנסת פינס חושב כנראה על מספרים כאלה שבאמת יחסכו למדינה.

אופיר פינס-פז: אני לא נכנס בכלל לפורמליסטיקה.

אופיר פינס-פז: בעקרון, נציגי הממשלה בדיון הזה צריכים לדבר על-פי החלטת הממשלה.

אופיר פינס-פז: החלטת הממשלה אומרת – קיצור לשנתיים.

יוסף יצחק פריצקי: להיפך, הארכה לחמש שנים.

אופיר פינס-פז: זה אותו דבר.

צבי אבירם: אבל עוד לא התקבלה החלטה.

נעמי בלומנטל: אני מציעה שנקבל קצת נתונים כדי שנדע איפה אנחנו עומדים.

נעמי בלומנטל: גב' פריגת, מנהלת המח' לתושבים חוזרים במשרד הקליטה, בבקשה.

נעמי בלומנטל: האם יש לך נתונים גם לגבי שליחים שחוזרים?

נדיה פריגת: יש לנו רק השערות, אין לנו נתונים לגבי השליחים עצמם.

נדיה פריגת: הבנתי שגם במכס זה לא מסומן.

נדיה פריגת: אני בדקתי כמה שליחי מדינה יש ומסתבר שהמספר הוא לא כל-כך גדול.

נדיה פריגת: אני לא מתייחסת כרגע למעסיקים פרטיים, כי לגביהם אין לנו נתונים.

נדיה פריגת: שנית, אצלנו מעסיקים פרטיים הם לא חלק מההגדרה.

נדיה פריגת: אצלנו שליחים מוגדרים כשליחי ממשלה, חברות ממשלתיות ומוסדות לאומיים בלבד.

נדיה פריגת: לכן אני חושבת שמדובר פה על לא יותר מ-10% עד 15% מהחוזרים.

נדיה פריגת: אנחנו קיבלנו נתונים מהמכס לקראת הדיון ב-1998, שמתייחסים לשנים 1995 – 1997 ויש לנו הנתונים של הפונים למשרד הקליטה.

נדיה פריגת: הממוצע ב-1995 – 1999 הוא בערך 2,200 בתי-אב שפונים למשרד הקליטה, כאשר ב-1998 וב-1999 יש ירידה במספר החוזרים.

נדיה פריגת: אני מניחה שזה מתבטא גם במכס.

מוטי איילון: על אף שלא עשינו שינויים לרעה.

נדיה פריגת: אנחנו מתחרים פה בארצות-הברית, במצב של פריחה כלכלית שקיים שם אנשים עדיין ממתינים.

נדיה פריגת: זה לא אומר שהסיוע הזה לא חשוב ולא משמעותי.

נדיה פריגת: רק אתמול נפגשתי עם כמה משפחות אקדמאיות מהטכניון ומ"היי-טק", וכולם אמרו שהסיוע הזה מאד-מאד עוזר.

נדיה פריגת: אבל כמו שאמר חבר-הכנסת פינס, אני מייצגת פה את עמדת הממשלה ואת עמדת השרה שלי, ובהמשך נדבר על הסיכום בינינו.

נדיה פריגת: באשר לנתונים, אם אני משקללת את הנתונים של המכס ואת הנתונים של משרד הקליטה, אנחנו מדברים על כ-4,200 בתי-אב בשנה,לפי הערכה שלי שהם תושבים חוזרים, לא שליחי מדינה.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, את מדברת על כ-12,000 – 13,000 איש.

יוסף יצחק פריצקי: בשנה מגיעים בערך 70,000 עולים.

יוסף יצחק פריצקי: זה חמישית ממספר העולים.

נדיה פריגת: אלה מספרים לא מבוטלים.

דב רביב: ואלה בדרך-כלל אנשים שסיימו אוניברסיטה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מניח ש-90% מהאנשים שבאים לא צריכים אולפן.

יוסף יצחק פריצקי: יכול להיות שיש להם ילדים שלא מדברים עברית טובה, אבל אתה לפחות חוסך את ההשקעה הבסיסית בהקניית השפה, והם באים לכאן.

צבי אבירם: לגבי משרד החוץ אני מדבר על מאתיים בתי-אב, לא יותר.

נדיה פריגת: ועוד 750 של הסוכנות.

נדיה פריגת: אני רוצה לציין שמדובר על אוכלוסייה צעירה, שלמעלה מ-50% הם בגיל בין 25 ל-44, שאחוז האקדמאים בהם הוא מאד גבוה.

נדיה פריגת: ביניהם הרבה צעירים יחידים, אפילו לא משפחות, ואני לא יודעת כמה מכס הם משחררים.

דב רביב: גם אני הייתי תושב חוזר ונהניתי מההטבות, ואני חייב לציין שזה עזר לי בזמני.

דב רביב: כמו שגב' פריגת אמרה, אחד השיקולים שלי אז היה לחזור, אחרי חמש שנים, מכיוון שהילדים שלי הגיעו לגיל מסוים, ואמרתי: או שאני נשאר או שאני חוזר.

דב רביב: אחד השיקולים היה הזכויות שקיבלתי, מכיוון שיכולתי לבוא ולרהט את הדירה.

דב רביב: באתי ושמתי את הדברים.

דב רביב: לגבי הדברים שחבר-הכנסת פינס אמר, שאנשים קונים את הרהיטים שלושה חודשים לפני בואם לארץ, זה לא נכון.

דב רביב: מקרר, תנור ומכונת כביסה קונים חודש או חודשיים לפני החזרה לארץ.

דב רביב: בארצות-הברית הם לא יכולים להשתמש במכשירים שיש להם, ובאירופה הם משתמשים בהם כמה שנים ומביאים אותם משומשים.

צבי אבירם: אבל לגבי ארצות-הברית ההוצאה היא כפולה.

צבי אבירם: יש לו הוצאה לחמש שנים על-פי הוולטז' של ארצות-הברית, וכשהוא חוזר לארץ הוא צריך לקנות חדש.

צבי אבירם: כלומר, מותר לשליחים להפסיד הרבה כספים, כשזה פרטי.

דב רביב: הוא לא יכול להשתמש בארץ בטלוויזיה של ארצות-הברית.

יוסף יצחק פריצקי: אני מעיד עליי שאני תושב חוזר.

יוסף יצחק פריצקי: שהיתי שלוש שנים בניו-יורק, והדבר הזה בהחלט היווה שיקול.

יוסף יצחק פריצקי: עבדתי בפירמה בארצות-הברית כעורך-דין, וכשעלתה השאלה איפה אני רוצה לגדל את ילדיי, שם או כאן, חזרתי לארץ.

יוסף יצחק פריצקי: נכון, גם ללא ההטבות הייתי בא.

יוסף יצחק פריצקי: זה לא הענין.

יוסף יצחק פריצקי: אבל זה עשה יותר כיף לחזור.

מוטי איילון: לחייל המשוחרר זה לא יעשה כיף?

יוסף יצחק פריצקי: אתה רוצה שניתן הטבות לחייל משוחרר?

יוסף יצחק פריצקי: – עכשיו אני הולך אתך לתת את זה, ואתה יודע את זה.

מוטי איילון: אבל אני לא רוצה שהוא יופלה לרעה.

יוסף יצחק פריצקי: אין ספק שהדבר הזה מקל, שהוא מצ'פר, שהוא נותן תחושה טובה.

נעמי בלומנטל: הוא בעצם גם נותן לך מסר.

דב רביב: שיהיה ברור שכל הענין של שליחים של חברות "היי-טק" זה משחק, ואתה כעורך-דין יודע שבשלושים שניות מקימים חברה בארצות-הברית והבן-אדם לא יעבוד כשליח של מדינת ישראל.

דב רביב: הוא יעבוד עם חברה אמריקאית רשומה בארצות-הברית ויחזור הנה בתור תושב חוזר, מכיוון שהוא יגיד: אני לא עבדתי בחברה ישראלית.

דב רביב: לכן, כל זה, סליחה, ספורים לכאלה שלא מבינים.

דב רביב: אז בשביל מה הספורים האלה?

מוטי איילון: יעלה לחברה יותר להקים חברה-בת בארצות-הברית מאשר לשלם לעובדים שלה את ההטבות.

מוטי איילון: תאמין לי.

דב רביב: יש לי חברה בארצות-הברית ואני יודע כמה עולה לרשום שם חברה.

דב רביב: זה בדיוק 200 דולר.

נעמי בלומנטל: נשמע עכשיו את מנהל המכס מר איילון, שנראה לי שאתה בבידוד מזהיר.

מוטי איילון: אני שמח להיות בבידוד מזהיר, משום שנדמה לי שגם לא כל-כך יודעים מה קורה.

מוטי איילון: חבל שלא פתחתי ואולי חלק מהדיון היה מיותר.

מוטי איילון: אכן יש החלטת ממשלה לפעולה החל מ-1 במארס 2000, והמשמעות היא שאילו היינו צריכים להפעיל את החלטת הממשלה כפי שהיא, כבר היה צריך להיות מונח על שולחן ועדת הכספים צו, ובעובדה אין שום צו על שולחן ועדת הכספים.

מוטי איילון: אני מהאנשים שלומדים לקח.

מוטי איילון: אני תמיד לומד מנסיון העבר, והיה לי נסיון מר בדיון בוועדה זו בקדנציה הקודמת, ולמדתי מספר דברים.

מוטי איילון: חשבתי שזה לא יהיה נכון לעשות משהו גורף כפי שבשעתו הוחלט וכפי שכרגע הוחלט, לאחר ששמעתי בשעתי עוד אנשים פה.

מוטי איילון: גם הבנתי מהר מאד שאנחנו צריכים לעשות תהליך ותוך שיתוף-פעולה עם משרד הקליטה, וצר לי שגב' פריגת לא ציינה שאנחנו במשא-ומתן ובדיונים עם משרד הקליטה.

נדיה פריגת: לא הספקתי לציין את זה.

מוטי איילון: לא משנה.

מוטי איילון: עכשיו אנחנו בדיונים עם משרד הקליטה.

מוטי איילון: היתה לי פגישה אצל השרה, שאין ספק שכל ראייתה היא לפעול למען הקליטה, ואנחנו מגיעים להבנות.

מוטי איילון: יש אתי פה מכתב של השרה אליי מיום 10 בפברואר, בהמשך התכתבות בנושא הזה.

מוטי איילון: עד שלא אגיע לסיכום עם משרד הקליטה לא אביא בפני השר צו לחתימה.

מוטי איילון: לכן המטרה היא לבוא עם משרד הקליטה, ומשרד הקליטה רואה נכונה את המטרות שלו ואת המטרות של התושבים החוזרים.

מוטי איילון: הם בהחלט שומרים על האינטרסים, ולכן אנחנו כרגע מקדימים את המאוחר.

מוטי איילון: בעקרון המדינה לא צריכה לחלק מתנות, ואני בהחלט מסכים עם חבר-הכנסת בריילובסקי שאמר שאם ניתן לסטודנט החוזר איזו שהיא הטבה, סימן שרוצים אותו.

מוטי איילון: אבל האם זה סימן שלא רוצים את הקיים?

מוטי איילון: למה לקיים לא לתת הטבות?

מוטי איילון: למה רק לחוזר?

מוטי איילון: זאת אומרת, יש פה מערכת שיקולים שצריך לקחת אותה בחשבון.

מוטי איילון: זה לא חד וחלק לכיוון אחד.

מוטי איילון: בכל הסוגייה הזאת יש הרבה בעד ונגד ובסופו של דבר צריך לשים את הדברים על המאזניים ולהגיע להחלטה נכונה.

מוטי איילון: אני אישית סובר שאם נשאיר את המצב הקיים לגבי אותה אוכלוסייה שנסכים עליה, אלה גם האנשים שלא רוצים, שירדו וחזרו.

מוטי איילון: על זה אין לנו מחלוקת.

מוטי איילון: אם נשאיר לגבי אותה אוכלוסייה את המצב של שנתיים, אנחנו נעודד ירידה ולא עלייה, משום שבעוד שנתיים הוא יחזור עם כל טוב לארץ.

מוטי איילון: אינני מסכים עם האמירה שמדובר בכמה אלפי שקלים בודדים.

מוטי איילון: מדובר פה בעשרות אלפי שקלים למשפחה, ואני חושב שהענין של ביטול מס קנייה והמכס פועל דווקא בכיוון ההפוך.

מוטי איילון: הרי אם אין היום מכס על יבוא ממדינות שיש אתן הסכם - ארצות-הברית, הקהיליה האירופית ומדינות נוספות שנכנסות לתוך ההסכם, מה נשאר?

מוטי איילון: נשאר מס קנייה, ואכן אנחנו פועלים ואני רוצה להאמין שנוריד מס קנייה.

מוטי איילון: אני מאמין שבשלב מסוים נגיע למצב שבו נוריד אותו מהותית עד כדי ביטול לגבי חלק ניכר מהמוצרים.

מוטי איילון: ודווקא אז להחזיק מנגנון של עשרות אנשים בשביל שהוא יגיד להם מהו יום הזכויות, מה הוא זכאי להביא ואיך – להחזיק מנגנון בשביל 17% שיישארו?

מוטי איילון: כלומר, דווקא בגלל שאנחנו הולכים להוריד את המסים, הכדאיות לתושב החוזר פוחתת והולכת, ולכן נראה לי שצריך ללכת עם המהלך הזה ולצמצם את האוכלוסייה, עד כמה שניתן לבטל את ההטבות האלה.

מוטי איילון: קודם-כל אני מסכים עם כל אלה שאמרו שצריך לבטל את ההטבות, משום שזה באמת לא מגיע לו, הוא תפס על זה טרמפ.

מוטי איילון: זו נקודה אחת.

מוטי איילון: הנקודה השניה, אלה שבאמת אנחנו רוצים לתת להם הטבות, נצטרך אז לשקול.

מוטי איילון: היום אני מציע לדחות את זה לחמש שנים.

מוטי איילון: חמש שנים זה זמן שבו אדם יחליט אם הוא רוצה לחזור או לא.

מוטי איילון: הרי מה הכוונה שלנו להחזיר?

מוטי איילון: הכוונה שלנו היא להחזיר את אלה שמראש ירדו והתכוונו להשתקע בחו"ל.

מוטי איילון: ואם אנחנו מתייחסים לאוכלוסייה הזאת, אז בואו לא נעודד את הירידה שלהם, כדי שאחר-כך הם יקבלו הטבות בחזרה.

מוטי איילון: באשר לטיעונים של נציג משרד החוץ, אף אחד לא מונע מכל שליח של מדינת ישראל להוציא את הרהיטים לחו"ל.

מוטי איילון: המדינה משלמת בעד ההובלה ואין שום בעיה בענין הזה.

מוטי איילון: אני מסכים שיש בעיה של התאמה בארצות-הברית עם הוולטאז'.

מוטי איילון: לסיכום, אנחנו ממשיכים את הדיאלוג בינינו לבין משרד הקליטה כדי להגיע להסכמה, וכאשר נגיע להסכמה, אני מקווה בקרוב, אני אביא לחתימת שר האוצר את הצו, בהתאם להסכמות שאליהן נגיע, ואני מקווה שהנושא הזה יובהר.

מוטי איילון: צריך לראות איך מצמצמים את כל הפטורים במדינת ישראל.

מוטי איילון: אם נצמצם הרבה פטורים במדינת ישראל, כולנו נשלם מס יותר נמוך.

מוטי איילון: ככל שנרחיב את הפטורים, אלה שמשלמים נשלם מס יותר גבוה, וזה דבר מעוות שצריך לבטל אותו.

נעמי בלומנטל: בשל ההסכמים הבין-לאומיים, בשביל מה להיכנס לזה היום?

מוטי איילון: מס קנייה לא קשור להסכמים בין-לאומיים, וזה המס הכבד.

מוטי איילון: כל השאר זה מע"מ – 17%.

מוטי איילון: המס הכבד הוא מס קנייה, שלא קיים היום על רהיטים ועל עוד הרבה מאד מוצרים.

מוטי איילון: הוא קיים על מוצרי אלקטרוניקה בפרט.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להציע משהו.

נעמי בלומנטל: מכיוון שלא נמצאים כאן הרבה מחבריי חברי הכנסת, ואני חושבת שוועדת העלייה והקליטה צריכה בהחלט להיות שותפה לשיקולים, מתוך ההרכב הרב-גווני שמייצג אוכלוסיות שונות, כולל עולים חדשים שהם מאד משמעותיים כאן, ותושבים חוזרים, אני רוצה לסיים בשלב הזה את הדיון.

נעמי בלומנטל: אנחנו מבינים שיש משא-ומתן עם משרד הקליטה.

נעמי בלומנטל: אנחנו נקיים עוד ישיבה, כאשר אני אעביר לחבריי חברי הכנסת חומר, ואני אבקש מהם, אם הם לא יכולים להיות נוכחים בישיבה, לפחות להביא את עמדותיהם ואז אנחנו נצטרף או נהיה חלק ממערכת השיקולים שתנחה את ההחלטות שיתקבלו בין משרד הקליטה לבין המכס.

נעמי בלומנטל: אני מעדיפה מצב כזה מאשר מצב שאנחנו לא נהיה שותפים, ואז זה יבוא בפנינו ואנחנו שוב נהיה אלה שנשלול מכל וכל.

נעמי בלומנטל: אבל מכיוון שאני רואה שרבים מחברי הכנסת לא נמצאים כאן היום, הייתי רוצה שההחלטה תתגבש על דעת מרבית חברי הכנסת של ועדת העלייה והקליטה, וזה יהיה חלק מהשיקולים שיתקבלו, וגם להזמין את חבר-הכנסת פריצקי שיזם את הדיון הזה, להיות שותף להליך הזה.

מוטי איילון: אני חושב שזה נכון ובהחלט רצוי וטוב שחברי כנסת רבים יהיו שותפים להחלטה.

מוטי איילון: אני מציע לחכות שנגיע להסכמה עם משרד הקליטה, נביא בפניכם את ההצעה שמתגבשת, ואז יהיה בסיס הרבה יותר רציני לדיון.

יוסף יצחק פריצקי: יש לי עוד בקשה.

יוסף יצחק פריצקי: לפני החתימה של השר ולפני ועדת הכספים, אנא, תביא לדיון הבא נתונים עדכניים.

יוסף יצחק פריצקי: היום אנחנו עומדים במצב שאנחנו לא יודעים על מה אנחנו מדברים.

מוטי איילון: בסדר, אני מקבל את זה.

מוטי איילון: עוד נקודה אחת.

מוטי איילון: באשר למכתב של היועץ המשפטי של מערכת הבטחון, תעיד פה גב' פריגת שכאשר דיברנו במשרד הקליטה, אני העליתי את הסוגייה הזאת ואמרתי שהרטרואקטיביות לא תתקבל, היא לא תעמוד בשום בג"צ, והתקבלה בינינו החלטה שאנחנו לא נפעל רטרואקטיבית.

מוטי איילון: כלומר, זה לא יחול על השליחים שייצאו החל מיום, ולא על השליחים שחוזרים מיום.

מוטי איילון: לכן צריך להבין שאנחנו לא הולכים לנגוס בכל אלא לעשות את זה בצורה מסודרת, עניינית ונכונה.

דורון ליידנר: אני נשיא לשכת סוכני המכס ובאופן אישי אני מטפל במאות משפחות של תושבים חוזרים.

דורון ליידנר: אני רוצה להעלות כמה נתונים.

דורון ליידנר: הפטורים שמשפחה מקבלת לא קרובים אפילו לארבעים אלף שקל.

דורון ליידנר: למכס אין שום נתון שיכול לבסס את העמדה שלו שהפטור הוא בן 60 מיליון או 100 מיליון, מכיוון שאין להם שום פילוח איזה אנשים חוזרים אחרי שנתיים, איזה אנשים חוזרים אחרי חמש או עשר שנים.

דורון ליידנר: חלק מהאנשים ממילא חוזרים אחרי חמש שנים, חלק חוזרים אחרי שבע שנים, כך שהם לא רלבנטיים פה בכלל.

דורון ליידנר: אני יודע מנסיון אישי.

דורון ליידנר: אני נוסע בעוד עשרה ימים למסע הרצאות בקהילות של תושבים חוזרים.

דורון ליידנר: אנשים בהיסטריה מהנושא שייתכן שיבטלו את הזכויות.

נעמי בלומנטל: זה אולי גורם להם לחזור קודם.

דורון ליידנר: לא, זה גורם לאנשים לחשוב שלא רוצים אותם בארץ.

יוסף יצחק פריצקי: מר איילון, האם אתה מוכן להוציא מכאן הודעה, לי היא חשובה, שכמו שלא תחילו את זה רטרואקטיבית על שליחים, הרי גם לא תחילו את זה רטרואקטיבית על ישראלים שיצאו.

מוטי איילון: ודאי.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, הדבר הזה יחול רק לגבי ישראלי שיצא את הארץ אחרי 1 במארס.

נעמי בלומנטל: זה ברור.

יוסף יצחק פריצקי: לא, זה בכלל לא ברור.

מוטי איילון: אני בכלל מבקש מהוועדה לפעול להרגעה, כי כל הודעה שתצא לעתונות, שלא תפעל בכיוון הזה של הרגעה, כפי שנאמר פה כרגע, רק תיצור גלים וסתם מתחים אצל האנשים האלה.

מוטי איילון: צריך לומר שהדבר לא יחול רטרואקטיבית.

מוטי איילון: אם הוא יחול, הוא יחול רק לגבי השליחים שייצאו בעתיד.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא מדבר רק על שליחים, גם לגבי ישראלים.

מוטי איילון: לגבי כולם.

דורון ליידנר: מי שגמר ללמוד שלוש שנים, כפי שאמרת, חבר-הכנסת פריצקי, וקיבל הצעת עבודה והתחיל לעבוד, הוא כבר לא יחזור.

דורון ליידנר: המדינה איבדה אותו.

נעמי בלומנטל: זה שיקול מאד נכון.

מוטי איילון: שום רופא שמרוויח הרבה כסף לא יעשה את השיקול אם לחזור או לא בשביל שלושים או ארבעים אלף שקל.

דורון ליידנר: אבל הוא יישב שם עוד חמש שנים, כי הוא רואה את זה כך: 'לא רוצים אותנו פה'.

מוטי איילון: לא רוצים לחלק להם מתנות.

מוטי איילון: זה המסר.

דב רביב: גברתי היושבת-ראש, כפי שמר ליידנר אמר, אנחנו יוצאים ביחד לאותו סיבוב.

דב רביב: אני עושה את זה כבר שלושים שנה.

דב רביב: אני מרצה לפני תושבים חוזרים ועולים חדשים פעמיים בשנה בוושינגטון, בבוסטון ובניו-יורק, בלוס אנג'לס ובמיאמי, בדטרויט ובשיקגו.

דב רביב: אנחנו יושבים בוושינגטון ונותנים לנו את האוניברסיטה ואת ה"ג'ואיש קומיוניטי סנטר".

דב רביב: מצד אחד יושבים 200 – 300 איש באזור וושינגטון, עובדים של "אמדוקס" שחוזרים, ומצד שני עובדים של משרד הבטחון, משרד החוץ, אנשים פרטיים, וכולם מתעניינים בזכויות, מכיוון שאלה צעירים בעלי משפחות, והשיקול שלהם הוא 'אני הולך לסדר לי דירה, לקנות לי קונטיינר ב-1,200 דולר, שבארץ אני צריך לשלם בשבילו 28,000 שקל'.

דב רביב: אז למה?

שרה הוכמן: אני רוצה לחזק את דבריו של נציג משרד החוץ.

שרה הוכמן: נכון שהמשכורות לא עונות על הצרכים שם.

שרה הוכמן: נכון שיש תמיד חריגה בהוצאות, כמו בשכר-דירה, למשל, שלא מספיק ואנחנו תמיד מוסיפים מעל ומעבר לתקרות של הוועדה הבין-משרדית.

דורון ליידנר: אני מבקש להזמין אותנו לדיון שאתם יוזמים.

נעמי בלומנטל: אתם תוזמנו.

נעמי בלומנטל: אנחנו מרגישים שהרווח שיצמח מזה הוא בטל בששים לעומת התועלת שיש כרגע והמסר שיוצא כתוצאה מזה.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שזו היתה התחושה גם אז, שאם נשנה משהו עכשיו, זה כאילו אתה מזעזע מערכות ועם זה המדינה לא מרוויחה מזה משהו משמעותי ששווה את הנזק.

נעמי בלומנטל: זאת בגדול התחושה הכללית.

נעמי בלומנטל: לכן, תביאו לנו בבקשה נתונים יותר עדכניים ונראה איך אנחנו נתמודד עם זה, ונקיים עוד דיון.

נעמי בלומנטל: הצטרף אלינו כעת לשעבר שר הקליטה, חבר-הכנסת יולי אדלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מסכים עם כל מלה שנאמרה עד עכשיו.

מוטי איילון: אני מבקש למחות על דבריו של מר ליידנר.

מוטי איילון: הוא לא יודע מה יש במכס ומה אין במכס.

מוטי איילון: זה לא מעניינו ושיפסיק להשמיץ.

דורון ליידנר: אני חושב שלא השמצתי.

דורון ליידנר: אבל אם אתה חושב שהשמצתי, אני מתנצל.

צבי אבירם: אני מבקש לשאול את מר איילון שאלה אחת.

צבי אבירם: יוצאים שליחים חדשים בקיץ הקרוב.

צבי אבירם: האם ההחלטה שאתה עומד לגבש היא חמש שנים, ומה לגבי שליחים?

צבי אבירם: כי בהחלטה אני רואה שעומדים לבטל, או לא לבטל.

צבי אבירם: אנחנו צריכים לעדכן את השליחים שלנו.

נעמי בלומנטל: הכל עדיין פתוח.

מוטי איילון: אני כפוף להחלטת ממשלה וההחלטה אומרת חמש שנים, כולל שליחים.

יוסף יצחק פריצקי: אם הבנתי נכון, עד שהענין הזה לא יבוא לדיון מחודש בוועדה זו, לא ייעשה שינוי.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבין שאתם מנהלים משא-ומתן.

יוסף יצחק פריצקי: תודיעו לנו אחר-כך מה התוצאות, נקיים פה דיון ואז נחליט.

מוטי איילון: אני רוצה שיובן.

מוטי איילון: קודם-כל לא יהיה מחטף.

מוטי איילון: עם זאת, אמר קודם חבר-הכנסת אופיר פינס, אנחנו פקידים, וכפקיד אני מחוייב להחלטות הממשלה והשר, ואני צריך להביא בפני השר צו לחתימה.

מוטי איילון: אני רק אומר שאני איידע אתכם יומיים לפני שאני אביא את הצו.

מוטי איילון: יש עוד שתי נקודות שאנחנו צריכים לסכם אותן בינינו.

נעמי בלומנטל: לפני שתגיעו לסיכומים ביניכם, אנחנו נקיים כאן עוד ישיבה ונעביר לחברי הכנסת את הנתונים הקיימים ונלבן בינינו את העובדות.

נעמי בלומנטל: אנחנו נקבע ישיבה לעוד עשרה ימים – שבועיים.

יוסף יצחק פריצקי: אבל לפני-כן אני מבקש שנקבל נתונים גם מהמכס וגם ממשרד הקליטה.

יוסף יצחק פריצקי: בכל מקרה, אני מבין, מר איילון, שיש פה הצהרה ברורה שכל החלטה שתתקבל תחול רק לגבי אלה שייצאו מיום ההחלטה ואילך.

מוטי איילון: לא תהיה רטרואקטיביות.

מוטי איילון: זאת הצהרה ברורה ואפשר לשדר אותה לציבור.

דב רביב: גברתי היושבת-ראש, בגדול אין לי סטטיסטיקה, אין לי מספרים.

דב רביב: אני פשוט עושה אחד ועוד אחד ומגיע למסקנה שזה שתיים.

דב רביב: סך הכל ההצהרה של מר איילון, לפי דעתי, תעלה בגדול למדינת ישראל הרבה יותר כסף מהחסכון.

דב רביב: מכיוון שאם משרד החוץ יצטרך להוסיף כסף לשליחים שלו, ומשרד הבטחון יצטרך להוסיף כסף לשליחים שלו, וכך גם קרן קימת והסוכנות היהודית ואחרים, זה יעלה פי חמש או פי שלוש או פי שתיים מהחסכון במכס, מכיוון שהשליחים יעמדו בפני שוקת שבורה, לא יוכלו לגייס שליחים, לא יוכלו לגייס מאבטחים.

דב רביב: אנשים לא ייצאו בלי שיקבלו את הצ'ופר.

דב רביב: אז יגידו להם: רבותיי, נוסיף למשכורת שלכם עוד 300 או 500 דולר לחודש והתוספת הזאת תיכנס לתקציב המדינה.

מוטי איילון: זה לא יקרה, אבל גם אם זה יקרה, זה יותר נכון כלכלית.

דב רביב: אני יודע שאם זה נכון, אז הטענה שלך שאני אשלם פחות מסים היא לא נכונה.

דב רביב: מכיוון שאתה אומר שנצטרך לשלם פחות מסים, כי אתה הולך לחסוך בזה.

דב רביב: מצד שני אתה אומר שזה יעלה יותר וזה נכון כלכלית.

מוטי איילון: אני לא אמרתי.

מוטי איילון: אתה אמרת.

מוטי איילון: אני חולק עליך.

נעמי בלומנטל: יש כאן מסרים אידיאולוגיים שלובים זה בזה, גם ערכית וגם כלכלית.

נעמי בלומנטל: הוא אומר, ערכית, מה המסר שאתה אומר לאלה שנשארים בארץ, ולעומת זאת אנחנו אומרים מה המסר לאלה שנסעו לחו"ל ואנחנו לא מזמינים אותם לחזור.

נעמי בלומנטל: כלכלית ההפרש הוא כמה עשרות מיליונים.

דב רביב: אני רוצה להודיע דבר פשוט מאד.

דב רביב: מדינת ישראל נבנתה על עולים חדשים, ואם המסר הכלכלי הוא כזה שמי שמגיע למדינת ישראל לא מגיע לו, אז מחר יבטלו את ההטבות גם לעולים החדשים.

דב רביב: אם זה יהיה התהליך הבא, באמת אפשר לנסוע לוינה או לניו-יורק במקום למדינת ישראל.

דב רביב: למה?

יולי יואל אדלשטיין: אני מסכים עם כל מה שנאמר עד עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לעצם הענין אני חושב שגם בדקות הספורות שאני כאן, ואני מתנצל – כולנו מכירים את סדר הזמנים של הוועדות השונות – הדברים החשובים ששמעתי בדקות הספורות האלה הם שויתרו סופית על הנסיון להחיל את זה רטרואקטיבית, כלומר להפתיע את אלה שכבר נמצאים בחו"ל ואולי מתכננים לחזור.

יוסף יצחק פריצקי: בוא ניתן להם את הקרדיט שהם אפילו לא חשבו על זה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר ששמעתי את זה במו אוזניי בהיותי שר הקליטה, עד כמה שזה נכון כלכלית ועד כמה שזה נכון לעשות את זה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מבחינת ההמשך, אני באמת מקווה שאותו משא-ומתן שמתנהל עם הרשויות המוסמכות, יסתיים לא רק לטובת כל אלה שמתכננים לחזור, אלא גם שנדע עליו בזמן אמת, ואם לא נהיה שבעי-רצון מן התוצאות, נוכל לפעול מול הדרג המדיני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאד מעריך מה שנאמר כאן, שאי-אפשר לדרוש מפקיד מקצועי לא לבצע את הוראות השר הממונה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לפחות עלינו לעקוב בזמן אמת ולא להתחיל אחר-כך לפתוח את כל החבילה מחדש.

נעמי בלומנטל: נכון.

נעמי בלומנטל: עם זאת, אומרים לנו האנשים שמייצגים את המשרד, שבכל-זאת קיימת החלטת ממשלה, ואותי זה קצת מדאיג, משום שיש לנו גם נסיונות קודמים שהתקבלה החלטת ממשלה ואחר-כך המשרדים פועלים רק במסגרת החלטת הממשלה.

נעמי בלומנטל: לכן אנחנו נקיים כאן דיון תוך עשרה ימים – שבועיים, כדי שאם אנחנו רוצים לדאוג לכך שתבוטל החלטת הממשלה, אנחנו צריכים שיהיה לכך רוב בוועדה.

נעמי בלומנטל: תודה רבה לכם.

נעמי בלומנטל: הישיבה נעולה.