ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 41, 2000-01-31 12:00

נעמי בלומנטל: אני פותחת את הישיבה.

נעמי בלומנטל: בעבר פנינו להתאחדות בתי המלון בקשר לתעסוקת עולים.

נעמי בלומנטל: יכול להיות שיש עוד תחומים שבהם רצינו לערב את התאחדות המלונות – אולי משרד התיירות בשל הערנות שקיימת בנושא הזה, ואולי עידוד השקעה בעסקים קטנים.

נעמי בלומנטל: בזמנו פנינו גם להתאחדות בתי המלון וגם להתאחדות התעשיינים בענין ספורטאים עולים ואני מוכרחה לומר שהיתה הרבה מאד הקשבה ונכונות מצדכם.

נעמי בלומנטל: אני משערת שפה ושם גם נקלטו עולים.

נעמי בלומנטל: הרעיון אז היה שהתאחדות בתי המלון תתן כתף לספורטאים עולים מאחר שיש היום מודעות לתרבות הגוף, לחשיבות של הספורט והספא.

נעמי בלומנטל: אשמח אם במשך הישיבה יעלו עוד רעיונות לא רק לגבי הכשרה מקצועית אלא איך התאחדות בתי המלון עוזרת גם בקטע של הכשרה מקצועית.

נעמי בלומנטל: יוחנן סימון יוכל לדבר על זה, שעשינו נסיון גם בענין ירידי תעסוקה בחוץ-לארץ, שבו משרד התיירות היה יכול לתפוס מקום רציני.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לתת לכם את רשות הדיבור ולראות איך אנחנו יכולים לקדם את כל הנושא של תעסוקה, השקעות, וגם תיירות מהתפוצות.

ויקטור בריילובסקי: אי-אפשר לעשות הפרדה בין תעסוקה לעולים לבין צמיחה בתיירות.

ויקטור בריילובסקי: אם אין צמיחה בתיירות, אין תעסוקה.

נעמי בלומנטל: נכון.

נעמי בלומנטל: העלית נושא נוסף, חבר-הכנסת בריילובסקי.

נעמי בלומנטל: אנחנו עוסקים גם ביהדות התפוצות, ומר דומיניץ ואחרים בוודאי יודעים על כך.

נעמי בלומנטל: עידוד תיירות של יהודים להגיע לארץ גם היא משימה שלנו.

נעמי בלומנטל: אני מבקשת את התייחסות

נעמי בלומנטל: כם לכל ההיבטים האלה.

נעמי בלומנטל: ברשותכם, אתן את רשות הדיבור תחילה לחברי הכנסת.

נעמי בלומנטל: חבר-הכנסת בריילובסקי, בבקשה.

ויקטור בריילובסקי: אני רוצה לדבר על כמה נקודות ואהיה מאד מרוצה לשמוע תשובות עליהן.

ויקטור בריילובסקי: אני חושב שבדרך לצמיחת התיירות בארץ יש כמה מכשולים מאד חשובים, ואני רוצה לומר בקיצור רב איזה מכשולים אני רואה.

ויקטור בריילובסקי: דבר ראשון, מחסור בבתי מלון ברמה בינונית.

ויקטור בריילובסקי: כולנו יודעים שיש בתי מלון כאלה בספרד ובאירופה, ואילו בארץ המחיר בבית מלון הוא מאד גבוה ואין בתי מלון ברמה בינונית.

יורי שטרן: לעומת זאת השירות הוא בדרך-כלל ברמה בינונית.

יורי שטרן: אז יש פיצוי.

נעמי בלומנטל: את זה אתה אומר מן ההיבט של יהודים ברחבי תבל שרוצים להגיע לכאן ולא כולם עשירים.

ויקטור בריילובסקי: לא כולם עשירים.

ויקטור בריילובסקי: עוד לא.

ויקטור בריילובסקי: זה דבר אחד.

ויקטור בריילובסקי: דבר שני, לתיירות ממדינות מסוימות – ואני מתכוון לרוסיה, אוקראינה וכיוצא באלה – מאד קשה לקבל ויזת תייר לארץ.

ויקטור בריילובסקי: הם צריכים להוכיח שהם לא מתכוונים להישאר פה ולעבוד פה, ואני חושב שפוטנציאל התיירות מברית-המועצות לשעבר מנוצל רק ב-20%, בגלל מכשולים כאלה.

ויקטור בריילובסקי: דבר שלישי, שעליו מדברים וכותבים בעתונים, אבל אין שום שינוי, הוא הבדיקה הבטחונית בשדה התעופה בן-גוריון בחזרה עושה רושם כל-כך קשה, שאני שמעתי מאנשים רבים שהם לא רוצים להגיע לכאן.

ויקטור בריילובסקי: אני בטוח שאפשר לעשות בדיקה מלאה בצורה הרבה יותר אינטליגנטית מכפי שהיא נעשית עכשיו.

ויקטור בריילובסקי: בדרך למכירת חבילת תיירות ברוסיה או באוקראינה לישראל יש מספר מתווכים כל-כך גדול שכתוצאה מכך המחיר קופץ לשמיים.

ויקטור בריילובסקי: זאת אומרת שהמחיר הוא פי 2 או פי 2.5 גבוה מכפי שהוא צריך להיות.

ויקטור בריילובסקי: את התוצאה אנחנו רואים ברמת התיירות.

ויקטור בריילובסקי: אלה הבעיות.

ויקטור בריילובסקי: אם תהיה צמיחה בתיירות אני חושב שתהיה תעסוקה לעולים וללא-עולים, ואם לא תהיה צמיחה ולא נוכל להתגבר על כל המכשולים האלה, אז יהיה המצב המוכר לנו.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: חבר-הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

יורי שטרן: אני רוצה לומר כמה דברים שמקשרים בין תיירות לעלייה ולקליטה, ויכול להיות שוועדת העלייה והקליטה תוכל לתרום פה תרומה ייחודית.

יורי שטרן: חלק מהנושאים הוזכרו.

יורי שטרן: התיירות היא ענף שיכול לפרנס הרבה מאד עולים.

יורי שטרן: כי מיהו העולה?

יורי שטרן: העולה הוא אדם שבא מחו"ל ויש לו קשרים שיכולים להיות קשרי תיירות.

יורי שטרן: אם יודעים לטפח את זה, אם יודעים לתת גיבוי מלא – וגב' ולדברג יכולה לספר לכם איך התאחדות היזמים מנסה לחזק את המגמה הזאת בקרב יזמים עולים – התיירות היא גם ענף שמספק הרבה תעסוקה, ובמיוחד היום כשחלק גדל והולך של העובדים במלונאות, למשל, או במסעדות, הם בכלל עובדים זרים לא חוקיים שתופסים את מקומם של הישראלים.

יורי שטרן: צריך לעשות שוב מאמץ כמו שנעשה לפני כמה שנים ולהכשיר עולים לעבודה בתיירות.

יורי שטרן: אני חושב שהעולים עדיין לא כל-כך מפונקים, הם מוכנים לעבוד בענפים האלה וכדאי לנצל את ההזדמנות הזאת.

יורי שטרן: הבעיה שהזכיר חבר-הכנסת בריילובסקי נדונה הבוקר בוועדה לפניות הציבור.

יורי שטרן: לא יכול להיות שאנחנו לא נשכלל את המערך של מתן אישורי כניסה למדינת ישראל.

יורי שטרן: הרי הקשיים הגדולים ביותר הם בחבר המדינות.

יורי שטרן: מי מזמין את התיירים האלה מחבר המדינות?

יורי שטרן: – או קרוביהם או חבריהם בארץ, שהם עולים חדשים, או סוכני נסיעות.

יורי שטרן: גם אם הסוכן הוא ישראלי שאינו דובר רוסית, לפחות העובד שלו, מישהו מהעולים קישר בינו לבין האיש בחבר המדינות.

יורי שטרן: זאת אומרת, כל האוכלוסיה של יוצאי ברית-המועצות לשעבר נפגעת קשות מההטרדות האלה.

יורי שטרן: לכן אני חושב שכוועדת העלייה והקליטה כדאי לנו להצטרף למאמץ ולטפל בענין הזה.

יורי שטרן: במשרד הפנים דווקא הדבר הזה השתכלל, אבל במשרד החוץ אין מספיק הבנה, כי חלק גדול מהדברים הלא-טובים עושות היום הקונסוליות הישראליות במקום, ללא שום קשר למשרד בארץ.

יורי שטרן: יש פה פוטנציאל, וגם בעיות, שאם נדע לפתור אותן, ניצול הפוטנציאל יהיה הרבה יותר גבוה.

יורי שטרן: אני מתנצל שאני צריך לעזוב לישיבה של הוועדה המשותפת לוועדות הכלכלה והכספים, שגם היא עוסקת בנושא תיירות.

מיכאל נודלמן: תיירים שבאים לארץ מברית-המועצות לשעבר נתקלים בקשיים ובמחירים גבוהים.

מיכאל נודלמן: אני חושב שאם התיירות תתפתח יהיו מקומות עבודה.

מיכאל נודלמן: יש פה קשר מאד מסובך בין כל הדברים.

מיכאל נודלמן: אני מסכים שענף התיירות הוא מקור תעסוקה.

מיכאל נודלמן: אני רוצה לשמוע מה אומרים הגורמים שמטפלים בדברים האלה ואחר-כך להתייחס לדברים.

נעמי בלומנטל: ברצון.

נעמי בלומנטל: חברת-הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: אני מודאגת מדבר אחד, שבמשך שנים רבות אנחנו מדברים על תיירות מרפא ואנחנו לא מנצלים את הפוטנציאל.

סופה לנדבר: אני גם חושבת שהשנה התחלנו להפסיד את התיירות שכולנו ציפינו שתהיה, שגל תיירות יפקוד את מדינת ישראל.

סופה לנדבר: במדינת ישראל לפעמים מורידים את הידיים ומצפים – זה צריך להגיע והוא יבוא.

סופה לנדבר: הוא לא יבוא לבד.

סופה לנדבר: ועכשיו, כשנשיא רוסיה, נשיא אוקראינה, נשיא מולדובה ונשיא רוסיה הלבנה היו פה, אני חושבת שאנחנו צריכים לנצל את ההזדמנות ולפתוח את הדלתות של אותן מדינות ולהגיד: אנחנו ניתן כך וכך, ואנחנו מסוגלים לתת.

סופה לנדבר: אני לא חושבת שאנחנו צריכים לשבת ולחכות.

סופה לנדבר: השר דיבר היום בוועדת הכספים על שיווק.

סופה לנדבר: שיווק לא דורש כל-כך הרבה, כי בחבר המדינות צריכים ללמוד את המנטאליות, והם מוכנים להגיע.

סופה לנדבר: יש שם פוטנציאל גדול שלא ניצלנו אותו, ואנחנו רק בהתחלת השנה.

סופה לנדבר: מדאיג אותי שבמשך שנים רבות אנחנו לא מנצלים את תיירות המרפא.

סופה לנדבר: מברית-המועצות לשעבר הגיעו הרבה מאד רופאים שהם סופר-מומחים, הרבה מאד פרה-רפואיים.

סופה לנדבר: שנים רבות אני נוסעת לצ'כיה ואני אומרת שאני עושה להם שיווק, פה בארץ.

סופה לנדבר: אני נוסעת לשם ורואה שאין מלון קטן שהם לא מנצלים אותו.

סופה לנדבר: הם מעסיקים רופאים, אחיות, נותנים מסאג'ים רפואיים, אמבטיות, ועוד.

סופה לנדבר: ולנו יש אקלים, המלח בים המלח וכל הדברים סביב הדבר הזה שאנחנו יכולים לנצל אותם ולעשות מהם כסף רב.

סופה לנדבר: זה יתן מקומות תעסוקה, ואני לא תמיד מסכימה שתיירות זו תעסוקה שצריכה לתת שירותים, נקיון, וכיוצא באלה.

סופה לנדבר: עם זאת, משהו יותר אקסקלוסיבי, משהו ששווה להשקעה של המדינה כולה.

סופה לנדבר: בענין הזה גם ועדת העלייה והקליטה יכולה להשפיע על שר התיירות.

סופה לנדבר: במשך ארבע שנים שמענו שהעיר אשדוד היא במקום הראשון כעיר קולטת עלייה.

סופה לנדבר: ארבע שנים אנחנו ממתינים לבניית מלון ראשון באשדוד, שכמעט 40% מתושביה הם עולים חדשים.

נעמי בלומנטל: האם השר ענה לך בענין המלון באשדוד?

נעמי בלומנטל: גם אותי זה מעניין, כי אני חושבת שזה "נ" רציני שבאשדוד אין עדיין בית מלון.

סופה לנדבר: אני מקווה ששר התיירות יבוא לכאן ויתייחס לשאלה הזאת.

נעמי בלומנטל: העליתם פה נקודות חשובות.

נעמי בלומנטל: לגבי פוטנציאל התיירות מחבר המדינות שנתקל כאן בקשיים גדולים, גם מבחינת משרד החוץ וגם מבחינת משרד הפנים, אני מציעה שנקיים בענין הזה ישיבה נפרדת.

מיכאל נודלמן: גם בענין המחירים.

נעמי בלומנטל: על המחירים נדבר עוד היום.

נעמי בלומנטל: אבל באשר לפוטנציאל – חבל, כי רבים מהם יהודים, או לפחות קשורים לעם היהודי, הם רוצים להגיע לכאן אבל עושים להם קשיים עצומים.

נעמי בלומנטל: אני מציעה שבענין הזה נקיים ישיבה נפרדת.

נעמי בלומנטל: לגבי שאר הדברים, אני חושבת שפה יכולות להיות לנו תשובות ממשרדי הממשלה השונים.

נעמי בלומנטל: אולי נתחיל בך, מר רוזנטל, כי אתה גם היית מנכ"ל המשרד ואני מעריכה שיש לך פרספקטיבה מאד רחבה.

נעמי בלומנטל: עלו כאן כמה דברים שבוודאי שיערת שהם יעלו.

נעמי בלומנטל: למשל, תיירות מרפא.

נעמי בלומנטל: מתפתחת היום דרישה גדולה, בכל ארצות תבל, לטיפולים שונים, מסאג'ים.

נעמי בלומנטל: אנשים היום יותר ויותר דורשים את זה, ובנושא הזה באמת אפשר לשלב הרבה מאד עולים חדשים: רופאים, מסאג'יסטים, מורים לספורט, ועוד כהנה וכהנה.

נעמי בלומנטל: אולי אתה יכול להתייחס לדברים האלה שעלו כאן.

נעמי בלומנטל: בבקשה.

אבי רוזנטל: אני רוצה לומר משהו כללי.

אבי רוזנטל: בבתי המלון היום יש לנו 45 אלף חדרים.

אבי רוזנטל: בכל חדר אפשר, בגדול, להעסיק עובד.

אבי רוזנטל: זאת אומרת, אפשר להעסיק היום 45 אלף עובדים, ולנו יש 30 אלף עובדים.

אבי רוזנטל: זאת אומרת שאם התפוסה בתיירות והכל היה עולה, היה אפשר בקלות – ב-5%, 10% עלייה בתיירות להעלות את מספר העובדים בעוד 5,000 עד 10,000 עובדים.

אבי רוזנטל: למה אני אומר את זה?

אבי רוזנטל: לא חשוב מה אומר החוק לעידוד השקעות הון של מדינת ישראל, ענף התיירות מפוזר בארץ מהטבע של האתרים התיירותיים.

אבי רוזנטל: אילת הוא אזור פיתוח, ים המלח זה סדום ועמורה – אזור פיתוח שיכול לתת תעסוקה, והוא נותן גם בתחומים שחברת-הכנסת לנדבר דיברה עליהם, בערד ומערד, מדימונה.

אבי רוזנטל: מבאר-שבע צריך אולי קצת מאמצים בהכשרה, קצת מאמצים בהסבה וקצת מאמצים בהסעות.

אבי רוזנטל: טבריה – אזור פיתוח.

אבי רוזנטל: הגליל – אזור פיתוח.

אבי רוזנטל: יש אזור החוף, ועל ירושלים אני לא צריך לדבר, שגם הוא אזור מרכזי והחשוב ביותר שלנו.

אבי רוזנטל: לאורך החוף יש לנו את נהריה, עכו וחיפה.

אבי רוזנטל: הנושא הבא הוא ריביירה בין אשקלון לאשדוד.

אבי רוזנטל: זה דבר שמתבקש, אבל יש מגבלות.

אבי רוזנטל: פה יש לך בסיס צבאי, פה יש לך יזם שבא לאשדוד ומינהל מקרקי ישראל הכפיל את מחיר הקרקע, היזם ברח והוא פותח עכשיו באשקלון.

אבי רוזנטל: בשבוע שעבר פגשתי את נשיא הרשת והוא אמר לי שהוא הביא אתו 20 איש והם הלכו לאשקלון.

אבי רוזנטל: כל אזור אשקלון-אשדוד מתבקש שתהיה שם ריביירה עם בתי מלון, נופש, כפרי נופש ודברים אחרים.

אבי רוזנטל: בתוך 30 אלף העובדים בענף לפחות 15% מהם עולים חדשים.

אבי רוזנטל: הם מועסקים לא רק בנקיון ובעבודות כאלה, מפני שיש לנו גם כמה עובדים זרים, בעיקר באילת, שהם לצערנו עושים את העבודות שאף אחד לא רוצה לעשות.

אבי רוזנטל: איך יודעים שהעלייה מרוסיה נקלטה?

אבי רוזנטל: א.

אבי רוזנטל: הם לא רוצים לעבוד בעבודות שגם הישראלים לא רוצים לעבוד בהן.

אבי רוזנטל: ב.

אבי רוזנטל: הם מדברים על המחירים.

אבי רוזנטל: זה טבעי לישראלים.

אבי רוזנטל: אני מדבר כעת על תיירות פנים.

אבי רוזנטל: מה זה בישראל תיירות עממית?

אבי רוזנטל: תיירות עממית פירושה שאתה מקבל מלון דה-לוקס במחיר עממי.

אבי רוזנטל: כולם רוצים להיות במלון "הרודס", "דן," "רויאל", "המלך שלמה".

אבי רוזנטל: המדינה הזאת היא מדינה יקרה.

אבי רוזנטל: אנחנו לא רוצים להתחרות במצרים.

אבי רוזנטל: בטאבה משלמים 100 דולר לשנה לעובד, ואצלנו הממוצע הוא בכל-זאת 4,600 שקל לעובד בענף, שזה אלף ומשהו דולר, ואנחנו גם לא רוצים לא לשלם את המחיר הזה.

אבי רוזנטל: ברור שיש לנו בעיה מבנית בתוך הענין הזה.

אבי רוזנטל: אבל בסך-הכל פתיחת השערים ברוסיה עזרה לנו לא רק בעובדים אלא גם בתיירים.

אבי רוזנטל: פעם השווקים הגדולים שלנו באירופה היו בריטניה – 250 אלף, גרמניה בערך 200 אלף, צרפת – 180 אלף, סקנדינביה – בערך 120 אלף.

אבי רוזנטל: היום מדינות ברית-המועצות לשעבר נכנסו באמצע ומהן באים למעלה מ-150 אלף תיירים בשנה.

אבי רוזנטל: אני מעריך ששליש מהם באים לביקורי קרובים והם יורדים, אבל 100 אלף באים למטרות צליינות, ומי שקובע פה אלה הפרבוסלבים, ועוד קבוצה, כי בירושלים נמצאים המקומות הקדושים ביותר שלהם.

אבי רוזנטל: הצליינים הרוסים הם פוטנציאל אדיר של מיליונים לבוא לארץ הקודש, כי בסוף המאה הקודמת ובתחילת המאה הזאת הם היו הצליינים הבולטים ביותר למדינת ישראל.

אבי רוזנטל: זאת אומרת שכאשר משתפר שם המצב הכלכלי יש אצלנו יותר תיירות.

אבי רוזנטל: ברור, ואני לא רוצה להיכנס לזה כי זה עניינה של ועדת הפנים, שכל הקשיים הכרוכים בוויזות ובדברים כאלה גורמים קשיים.

אבי רוזנטל: יושבים מנהל שדה התעופה בלוד ויושב-ראש רשות שדות התעופה והם צריכים להסביר בוועדת הפנים למה הם עושים את כל הקשיים האלה.

אבי רוזנטל: ברור שיש לנו קשיים, כי יש גם בלונדינים שלא נוסעים לרוסיה, ובמקרה בלונדיני אחד הוא יושב-ראש הפרלמנט ההולנדי ושם עושים לו בעיות, אז ברור שהוא לא יוצא כבר חבר שלנו.

אבי רוזנטל: לנו יש עכשיו בעיה כללית של כל העסק הזה, אבל בגדול, לענף הזה יש פוטנציאל אדיר של צמיחה.

אבי רוזנטל: לא כולם יכולים להיקלט ב"היי-טק".

אבי רוזנטל: עובדה, אתה פותח מפעל בקרית-גת ואתה צריך להביא עובדים ממקומות אחרים.

אבי רוזנטל: לעומת זאת, אם אתה פותח מלון בים המלח או בטבריה או בעכו או בנהריה או בנצרת, רוב העובדים הם מהאזור.

אבי רוזנטל: בנצרת עלית נפתחו עכשיו שלושה בתי-מלון, וחלק גדול מהעובדים בהם הם מהאזור.

אבי רוזנטל: לא עושים להם הסעות.

אבי רוזנטל: בנוסף לזה יש הכשרה בתוך בתי המלון עצמם.

אבי רוזנטל: יש לנו בית-ספר ב"הולידיי-אין" שמכשיר עובדים לא רק לעצמו אלא לכל הענף, כולל עולים חדשים.

אבי רוזנטל: יש לנו את "תדמור", את "דביר", את "עמק הירדן".

נעמי בלומנטל: אם יש אחוז לא מבוטל של עולים חדשים בתוך ענף התיירות, אולי אפשר ליזום פעילות משותפת של עולים חדשים וותיקים.

נעמי בלומנטל: אולי נשמע מהעובדים עצמם.

נעמי בלומנטל: האם הייתם רואים מקום ליזום פעילות שתביא לקשר יותר טוב, ליחסים חברתיים יותר?

נעמי בלומנטל: הרעיון הזה עולה בראשי כעת, כי נראה לי שיש כאילו נתק, ואולי נבקש מהתאחדות בתי המלון לעשות את זה.

מטבי מורטוב: במלון "קראון פלזה" בים המלח שאני עובד בו, והוא יחסית חדש, אין כל-כך הרבה עובדים ותיקים.

מטבי מורטוב: במטבח, שם אני עובד, אני הכי בכיר.

מטבי מורטוב: לכן אני לא יכול להתייחס לשאלה הזאת.

מריה גרצ'יקוב: במלון "שרתון מוריה" בים המלח, שם אני עובדת, יכול להיות שיש בעיה בין עולים חדשים לבין ותיקים יותר, הצברים, אבל אצלנו אין דבר כזה.

מריה גרצ'יקוב: אף אחד לא יגיד לי שאני רוסיה, או מרוקאית, כמו שזה היה פעם.

מריה גרצ'יקוב: היום אין דבר כזה.

מריה גרצ'יקוב: כולנו יחד.

נעמי בלומנטל: באווירה טובה.

מריה גרצ'יקוב: מאד.

מטבי מורטוב: בכלל בים המלח אין הפרדה בין ותיקים לבין עולים חדשים.

אבי רוזנטל: גם ים המלח וגם אילת אלה אזורים של הרבה צעירים.

אבי רוזנטל: באילת עובדים הרבה חיילים משוחררים והרבה עולים חדשים.

ויקטור בריילובסקי: יש לי שאלה.

ויקטור בריילובסקי: אנחנו לא יכולים, כמובן, לעשות השוואה עם טאבה לגבי המשכורת.

ויקטור בריילובסקי: אבל בספרד זה בערך אותו דבר, ושם יש בכל עיר בית-מלון במחיר סביר.

אבי רוזנטל: גם בישראל יש.

אבי רוזנטל: תיכף אסביר.

אבי רוזנטל: קודם-כל אני רוצה להתייחס לתיירות מרפא.

אבי רוזנטל: ים המלח, שהיה במשך שנים רק תיירות מרפא, קיבל את הדחיפה הגדולה ביותר שלו כשנפתח מלון "היאט" והפך את זה, למה שאמרה יושבת-ראש הוועדה, גם לבריאות וגם לספורט.

אבי רוזנטל: ברגע שזה הפך גם בריאות וגם ספורט, הישראלים גילו את זה וים המלח עבר כבר את טבריה מבחינת מספר לינות של ישראלים.

אבי רוזנטל: חוץ מזה יש בים המלח מקומות מרפא שאליהם באים מגרמניה וממדינות מסוימות אחרות בין אוקטובר למארס, כי קופות החולים באותן ארצות מסבסדות אותם.

אבי רוזנטל: הם יושבים בים המלח 21 עד 28 יום, וחלק גדול מהם חוזר אחרי שנה.

אבי רוזנטל: מתוך 45 אלף חדרים יש גם רשתות בינוניות ויש גם חדרים יותר זולים.

אבי רוזנטל: הארחה בקיבוצים – 2,500 חדר, זה "סטייל" אחר.

אבי רוזנטל: יש 6,000 צימרים להארחה, שאנשים מחוץ-לארץ לא תמיד רוצים את זה.

אבי רוזנטל: יש 10,000 חדרים בבתי-מלון ברמה הכי גבוהה, אבל יש יותר קטנים: בעכו, בנהריה, בתל-אביב.

אבי רוזנטל: יש בארץ גם בתי-מלון ברמה בינונית, וגם הם מתמלאים.

אבי רוזנטל: מה שמפליא לגבי ישראלים הוא, שבאילת למשל, קודם מתמלאים בתי המלון היקרים ואחר-כך יורדים לאחרים.

אבי רוזנטל: הראשון זה על החוף באילת, השני – הקו השני, והשלישי אלה בתי המלון בתוך העיר, כמו "נובה", "טופז" ו"פטרה".

אבי רוזנטל: הכל מתלא גם כן.

אבי רוזנטל: זאת אומרת, יש לנו היצע.

אבי רוזנטל: אולי לא מפרסמים את זה מספיק.

אבי רוזנטל: ניסינו לעשות הרבה מוספים בעתונות הרוסית בנושא תיירות, של כל בתי המלון עם המחירים שלהם.

אבי רוזנטל: דרך אגב, אנחנו יוצאים עכשיו ב"קמפיין" - תתחיל לנפוש גם באמצע השבוע.

נעמי בלומנטל: מר צבי לוטן, בבקשה.

צבי לוטן: אני עליתי מדרום אמריקה לפני 31 שנים.

צבי לוטן: יכולתי לדבר על הנושא הזה הרבה שעות, כי אני חושב שאין כיוון יותר טוב מאשר תיירות בקליטת עלייה.

צבי לוטן: מדינה שקולטת עלייה חייבת לפתח תיירות, וזה מזין אחד את השני.

צבי לוטן: רק אם נדבר קצת על חמישים שנות קליטת עלייה וחמישים שנות תיירות אנחנו נמצא כמה העלייה העשירה את התרבות של מדינת ישראל, וזה פן נוסף שמעניין את התיירים.

צבי לוטן: היא העשירה את המטבח של מדינת ישראל, וכמובן אין תייר שלא מחפש גסטרונומיה.

צבי לוטן: העלייה העשירה את הרמה של מורי הדרך.

צבי לוטן: יש לנו מורי דרך ב-120 שפות, ואין צורך להיכנס לרמת המלונאות וכו'.

צבי לוטן: זה קיים לאורך כל השנים, לא רק בשנים האחרונות.

צבי לוטן: כמו שאנחנו קולטים גלי עלייה שונים, אותם גלי עלייה נקלטים בענף התיירות.

אבי רוזנטל: כשהייתי מנכ"ל משרד התיירות שלחנו את מר לוטן להיות נציג משרד התיירות של ישראל בספרד במשך ארבע שנים.

צבי לוטן: חבר-הכנסת בריילובסקי, אני אסביר לך את ההבדל בינינו לבין ספרד.

צבי לוטן: בענין זה נצטרך לקיים דיון על מהות התיירות של מדינת ישראל, על ההבדל בין חופשה עיקרית לבין חופשה משנית, ולמה אנחנו לא יעד של חופשה עיקרית, ולמה אנחנו לא יעד של חופשה המונית, ועוד הרבה דברים נוספים שידרשו ממני זמן רב, שאותו אין לכם.

צבי לוטן: אבל אשמח לשבת אתך כמה שאתה רוצה על הנושא הזה.

צבי לוטן: שמענו קודם ממנכ"ל התאחדות המלונות על העובדה שתיירות מחוברת לטבור עם הדבר שנקרא פיזור גיאוגרפי.

צבי לוטן: פיזור גיאוגרפי מבחינתנו זה משמעותי מאד לקליטת העלייה, כי הרי יש פיזור אוכלוסיית עולים לאורך כל המדינה, ולמעשה איפה מצויים מרכזי התיירות שלנו?

צבי לוטן: לא בתל-אביב אלא דווקא באותם מרכזים בהם מתגוררים עולים, ויש אינטראקציה מלאה בין ענף זה לבין העובדה שקולטים עלייה.

צבי לוטן: אפילו אם נזכיר עכשיו לא את הפן של קליטה אלא את הפן של תפוצות – כמה עולים הגיעו קודם-כל כתיירים למדינה בשביל להיהפך אחר-כך לעולים חדשים.

צבי לוטן: אנחנו צריכים אתכם.

צבי לוטן: וכשאני אומר "אנחנו", אני מדבר מבחינה מאד אנוכית של משרד התיירות.

צבי לוטן: אנחנו צריכים אתכם, כי יש לנו אכן בעיה עם האשרות, ולא רק מחבר המדינות.

צבי לוטן: יש לנו עשרות מדינות עם בעיות דומות בברית-המועצות לשעבר.

צבי לוטן: כרגע הבעיה אקוטית ביותר בגלל המספר הגדול של תיירים שבאים משם, אבל לא רק משם, וזאת לא בעיה שלנו כפי שאתם יודעים.

צבי לוטן: אנחנו צריכים את עזרתכם בנושא של משיכת משקיעים מאזורים בהם אנחנו חושבים שצריך להמשיך להשקיע, ולא כל-כך מקבלים את העזרה של מוסדות כאלה או אחרים.

צבי לוטן: הוזכר פה מינהל מקרקעי ישראל, אבל הוא לא היחידי.

צבי לוטן: לפעמים יש לנו הרגשה שיד ימין ויד שמאל לא תמיד הולכות יחד במדינתנו הקטנה.

צבי לוטן: מישהו הזכיר פה מחירים גבוהים.

צבי לוטן: צריך לזכור שהמלונאי משלם מסים גבוהים, צריך לשלם משכורות שמדינות שכנות, וגם ספרד לא משלמת עבור העובדים.

נעמי בלומנטל: בארצות כמו יוון או ספרד, לדוגמה, המשכורות הן לא כמו בארץ?

צבי לוטן: חד וחלק לא.

צבי לוטן: את המצב בספרד אני מכיר טוב מאד, שירתתי שם שש שנים.

צבי לוטן: מעבר לעובדה שמאד אהבתי את השהות שם, זו מדינה קלה לשירות, לי היא אולי היתה נוחה בגלל המנטאליות והשפה, אבל הם ים-תיכונים כמונו, למרות שאנחנו מנסים להראות את עצמנו לא כאלה.

צבי לוטן: למדתי היטב את נושא התיירות שם.

צבי לוטן: הענף בספרד עובד לגמרי אחרת מאשר בארץ.

צבי לוטן: אני בשמחה אתן הרצאה על הנושא הזה, אבל נראה לי שאין לנו זמן לזה.

נעמי בלומנטל: זה גם לא בדיוק המנדט שלנו.

נעמי בלומנטל: זה ענין שנוגע לוועדת הכלכלה.

נעמי בלומנטל: יכול להיות שצריך לעשות ריאורגניזציה בענין הזה, כי אנחנו כחברי הכנסת מקבלים תגובות של הציבור, וגם מנסיוננו האישי יש לנו תחושה שהמחירים כאן מאד יקרים.

צבי לוטן: זה מתחיל מזה שהקרקע יקרה ליזם, אחר-כך הבנייה יקרה וכמובן המסים גבוהים, המשכורת שצריך לשלם וכו'.

צבי לוטן: זאת סדרה שלמה של בעיות שגורמות לכך שבסופו של דבר המחיר הוא כזה.

צבי לוטן: יש לזה עוד אלמנטים שאנחנו יכולים להוסיף, אבל זה בגדול.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת שמתח הרווחים של בעלי בתי המלון הוא סביר.

נעמי בלומנטל: הם לא פתאום מתעשרים על-חשבון המחיר הגבוה שהם גובים.

צבי לוטן: לא רק שהוא סביר, לפעמים הוא נמוך להערכתי.

צבי לוטן: חבר-הכנסת בריילובסקי הזכיר את הענין של הרבה מתווכים באמצע.

צבי לוטן: היינו צריכים לעשות יום עיון בנושא מהות התיירות.

צבי לוטן: אנחנו צריכים את המתווכים האלה.

צבי לוטן: דווקא היות המתווכים באמצע מוזיל את החבילה ולא מייקרות אותה.

צבי לוטן: אם אני כתייר מגיע למלון, דופק בדלת ואומר: אני פה, כמה יעלה לי חדר?

צבי לוטן: יקחו ממני פי 2 אם אני כתייר הולך לסוכן נסיעות והוא משיג לי מחיר.

צבי לוטן: זה מוכח, וזה כך לא רק במדינת ישראל, בכל מקום בעולם זה כך.

צבי לוטן: יש לפעמים מתווכים שהיינו מאד שמחים אם הם לא היו באמצע, אבל יש כמה צעדים בסיסיים שאנחנו צריכים אותם כדי שהחבילה הכוללת תהיה מסודרת, כדי שתהיה לנו אחריות מלאה למוצר שאנחנו נותנים לתייר שמגיע אלינו.

צבי לוטן: תיירות היא גם מפגש רב-תרבותי בין התייר לבין המארח.

צבי לוטן: ברגע שיש לנו עולים בתוך הענף, אנחנו משיגים משימה כפולה: לא רק בינם לבין האורחים, אלא בינם לבין עצמם, ובין עצמם זה עם עצמנו, וזה מאד חשוב.

צבי לוטן: ועובדה, מה שהצעירים האלה אמרו לגבי מה שקורה בים המלח, וזה קורה לא רק שם.

צבי לוטן: גם אני יודע שלא קל להיקלט, אבל ענף התיירות הוא אחד הענפים שהכי תורם לקליטה קלה וחלקה, כי כל אחד מאתנו כעולה מרגיש שהוא תורם במידה שווה לאחרים, דבר שלא תמיד קורה בענפי תעשייה אחרים.

נעמי בלומנטל: רציתי להעלות נושא שחברת-הכנסת לנדבר דיברה עליו.

נעמי בלומנטל: אני אדבר על כך עם השר, לשלב במשרד התיירות גם יותר עובדים מבין העולים החדשים, כי הם מבינים אותם יותר.

נעמי בלומנטל: אולי אתה יכול להסביר לנו איך להביא יותר עולים מארגנטינה, למשל.

נעמי בלומנטל: או יוחנן סימון, שהוא מצרפת, יכול היה לעזור ולהביא תיירים מצרפת.

נעמי בלומנטל: ייתכן שמשרד התיירות לא משלב מספיק עולים חדשים במשרד, דבר שיעזור להבין את האוכלוסיה הפונציאלית לתיירות מחבר המדינות.

צבי לוטן: הלוואי שיכולנו לעשות יותר בתחום שאת מעלה.

צבי לוטן: הבעיה שלנו היא שאין לנו תקנים חדשים.

צבי לוטן: זאת בעיה של משרדי הממשלה.

צבי לוטן: דווקא אנחנו צריכים את כוח האדם הזה שמגיע רענן, עם יכולת של שפות, הוא יכול לנהל שיחה כמעט בכל שפה ובכל תחום שאנחנו צריכים.

צבי לוטן: אבל אנחנו נתקלים פה מול קיר אטום של נוהל החלטות.

נעמי בלומנטל: של תקנים, נכון.

נעמי בלומנטל: אנחנו נעלה את הנקודה הזאת בפני השר.

סופה לנדבר: יש לי רעיון.

סופה לנדבר: דיברנו עכשיו על כך שכאשר אדם יוצא מהמלון, בידיעה שכל מלון בעיר הוא נכס מבחינת ארנונה.

סופה לנדבר: כאשר יוצאים, מתעוררות כל הבעיות.

סופה לנדבר: אני חושב שדווקא פה אנחנו יכולים לעזור בחקיקה, מפני שהעיר צריכה לא רק לקחת, היא צריכה גם לתת, וכאשר העיר גובה ארנונה היא צריכה לתת שירות למלון.

נעמי בלומנטל: גב' קלאודיה כץ, מנהלת מח' תעסוקה במשרד לקליטת העלייה, מה חדש אצלכם?

קלאודיה כץ: אצלנו, כמו אצל כולם שנת 2000 הגיעה וההזדמנות הבאה תהיה בשנת 3000, ואני חושבת שאם לא ננצל את ההזדמנות, אז חבל על הזמן.

קלאודיה כץ: ב-1997 חשבנו על עלייה גדולה של צליינים שצפוייה לבוא מחבר המדינות וקיימנו כמה קורסים והכשרנו סוכני נסיעות ומורי דרך, בעזרה ובתמיכה רבה של טובה קלמן ממשרד התיירות.

קלאודיה כץ: עד כדי כך שבלי רעשים ובלי צלצולים אבל גם מבחנים תורגמו לרוסית, בעל-פה ובכתב.

קלאודיה כץ: היו מתורגמנים ואנשים קיבלו את כל היחס שבעולם.

קלאודיה כץ: הגוף שביצע את העבודות האלה היה בית-ספר לתיירות שעבר לידי אוניברסיטת חיפה, שעשתה מאמצים רבים.

קלאודיה כץ: בדרך-כלל אנחנו לא מקיימים קורסים ללא הבטחת השמה ואנחנו כל הזמן בחיפוש נישות תעסוקתיות עבור עולים.

קלאודיה כץ: במקרה הזה הלכנו על קורס שבו היה צפי להשמה ולא היתה הבטחה והתחייבות כתובה כנגד כ סף של הגוף.

קלאודיה כץ: עם זאת, אוניברסיטת חיפה עשתה מאמצים אדירים, היא חשפה את בוגרי הקורס לסוכנויות נסיעות שונות, וכיום יש בלוק קורסים בתל-אביב ארצי ובלוק בחיפה.

קלאודיה כץ: סיימנו את המחזור של סוכני נסיעות והם עובדים.

קלאודיה כץ: מורי דרך נמצאים כעת בשלבי סיום ואני מאמינה שבזמן הקרוב גב' קלמן תחלק להם תעודות.

קלאודיה כץ: אנחנו מקווים שגם הם ימצאו את מקומם.

קלאודיה כץ: אין ספק, זה פוטנציאל אדיר.

קלאודיה כץ: עם זאת, נשמח מאד אם יהיו עוד נישות - - -

נעמי בלומנטל: כרגע מתקיימים קורסים?

קלאודיה כץ: סיימנו ארבעה קורסים.

קלאודיה כץ: אנחנו מחכים שיתבהר הנושא התקציבי שלנו.

נעמי בלומנטל: איפה הקושי?

נעמי בלומנטל: כדי שנראה איפה אנחנו יכולים לסייע.

נעמי בלומנטל: יש אנשים שרוצים לבוא ואתם רוצים לפתוח קורס?

גבי מלכה: התקבלו מאות פניות מרגע שהפסקנו וסיימנו את הקורסים האלה.

גבי מלכה: למרות ההשקעה האדירה שנעשתה גם על-ידי משרד התיירות, גם על-ידי משרד הקליטה, גם על-ידי אוניברסיטת חיפה ובית הספר לתיירות, החומר תורגם והסגל הוכן, ולצערנו אנחנו נמצאים היום בשלב שיש דרישה בשוק ואין אפשרות להריץ את הקורסים האלה, בגלל הצמצומים.

קלאודיה כץ: כשאנחנו פנינו למכרז לקיים את הקורס, בית-הספר לתיירות היה אחד ויחיד.

קלאודיה כץ: היום קיימים בתי-ספר רבים שעושים את עבודתם ברמה כזו או אחרת, כאשר האנשים באופן פרטי עושים את הקורסים האלה.

קלאודיה כץ: הגדולה של הקורסים שאנחנו עשינו עם אוניברסיטת חיפה, חוץ ממאמצים רבים שהושקעו על-ידי האוניברסיטה, היתה גם בזה שאנחנו מימנו למעלה מ-80% מעלות הקורס, שזה המון כסף.

קלאודיה כץ: וגם נתנו בזמן הקורס הוצאות נסיעה, ומאחר שהקורס התקיים בשעות הערב לא דובר על דמי קיום.

קלאודיה כץ: זו השקעה אדירה.

קלאודיה כץ: כשהתבהר הנושא התקציבי של האגף אנחנו נחשוב איך נוכל להמשיך.

נעמי בלומנטל: אתם בעצם אומרים: היה בית-ספר לתיירות אחד ויחיד.

נעמי בלומנטל: אתם מבחינת משרד הקליטה, עם שירות התעסוקה - - -

קלאודיה כץ: שירות התעסוקה עושה הכשרות רבות בתחום התיירות.

קלאודיה כץ: אנחנו נוגעים רק בנישות.

גבי מלכה: אני רוצה לתקן.

גבי מלכה: משרד העבודה והרווחה לא עושה הכשרות בתחום התיירות, הוא עושה הכשרות בתחום האירוח.

גבי מלכה: יש הבדל גדול מאד.

גבי מלכה: משרד העבודה והרווחה עדיין לא נותן מקום של כבוד לכל הכשרה בתחום התיירות.

גבי מלכה: הוא לא מכיר במקצוע התיירות פרופר כמקצוע מועדף.

גבי מלכה: אני חושב שבתפישה של משרד העבודה והרווחה משהו צריך להשתנות בתחום של חשיבות מקצוע שנקרא תיירות פרופר.

גבי מלכה: בית-הספר שלנו הוא אחד מבתי הספר הטובים לתיירות במדינת ישראל.

נעמי בלומנטל: כדי ללמוד את מקצוע התיירות.

גבי מלכה: בוודאי.

גבי מלכה: אנחנו מכבדים אותו ומברכים על כך שהם קיימים.

גבי מלכה: היינו גם שמחים אם כמה בתי-ספר לא טובים היו נמחקים מהמפה, אבל אנחנו לא אחראים בנושא הזה.

גבי מלכה: אני רק אומר שמשרד העבודה והרווחה יכול לתת דחיפה חשובה מאד בקידום תחומי התיירות, אם הוא היה מכיר במקצוע התיירות כאחד המקצועות המועדפים לכיוון של התפתחות העתידית של מדינת ישראל.

גבי מלכה: תעשיית התיירות בכל העולם מוכרת ויש לה מקום של כבוד.

גבי מלכה: כאן אנחנו נתקלים בחוסר הבנה בנושא של תיירות במסגרת של משרד העבודה והרווחה.

גבי מלכה: אני חייב לציין שיש היום פתיחות חדשה במשרד העבודה והרווחה.

גבי מלכה: לראשונה בחיפה הצלחנו לשנות את העמדה של המשרד בכך שאנחנו פותחים שני קורסים עבור אוכלוסיית מובטלים אקדמאים, בתחום האירוח שנושק לתחום התיירות.

גבי מלכה: הזכרתם את הנושא של ניהול הספא.

גבי מלכה: אנחנו פותחים שני קורסים בתחום של ניהול הספא, ואני חייב לציין ש-85% מהמובטלים האקדמאים שמגיעים אלינו דווקא באים מאוכלוסיית העולים החדשים.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לראות במה יכולה ועדת העלייה והקליטה לסייע.

נעמי בלומנטל: אני מבינה שיש נושא של לימוד מקצוע התיירות ואנחנו רוצים לעודד עולים חדשים ללמוד אותו.

נעמי בלומנטל: יש כמה בתי-ספר, כאשר אתם אחד מהם, ומשרד הקליטה מסבסד חלק מהעלות של הלימודים.

קלאודיה כץ: הוא סיבסד.

קלאודיה כץ: זה היה חד-פעמי.

קלאודיה כץ: אנחנו מחפשים נישות לתעסוקת עולים, אנחנו לא יכולים לפתור את בעיית התעסוקה במדינת ישראל.

קלאודיה כץ: לצורך זה קיים משרד העבודה.

קלאודיה כץ: אבל אנחנו מחפשים נישות תעסוקתיות עבור עולים, ואחת מהנישות האלה היתה תיירות.

קלאודיה כץ: לכן קיימנו, כפרוייקט חד-פעמי, בצפי לתעסוקה, את המקצועות התיירותיים.

קלאודיה כץ: מדובר בסוכני נסיעות ובמורי דרך.

קלאודיה כץ: אנחנו קיימנו ארבעה קורסים, שאותם סיימו ומסיימים 160 עולים.

גבי מלכה: גברתי היושבת-ראש, אנחנו יכולים להכין נייר עמדה מבחינת המערכת שלנו, שתועבר אלייך.

נעמי בלומנטל: אדרבה, תעשה את זה.

נעמי בלומנטל: אנחנו צריכים לסיים את הישיבה ואנחנו רוצים לצאת עם כמה המלצות, ונשתדל גם לעקוב אחר ביצוען.

נעמי בלומנטל: אנחנו נעבד איזה שהוא דף, שלפחות תהיה תועלת מיום התיירות שעשו בכנסת, יום עם פתיחות לתיירות.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שזה רעיון נכון מאד, ונראה מה אנחנו יכולים, במסגרת שלנו, לסייע לקידום הנושא.

נעמי בלומנטל: עלו כאן נושאים כלליים שאליהם אני פחות אתייחס, ואתייחס יותר לנושאים הספציפיים לנו.

נעמי בלומנטל: מר רוזנטל, הייתי מבקשת מכם לחשוב בכיוון הזה, ונשלח לכם גם המלצה בענין קליטת עולים בבתי המלון.

נעמי בלומנטל: לפעול יותר בענין הזה.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת, לא רק בהיבט התעסוקתי אלא גם בהיבט החברתי.

נעמי בלומנטל: כי אני חושבת שיש לכם היכולת וגם המסגרת.

נעמי בלומנטל: אנחנו תמיד מחפשים בתי מלון כדי לעשות סדנאות, והם כבר שם.

נעמי בלומנטל: אולי תקצו תשומת-לב, כדי שגם העובדים ירגישו טוב יותר.

נעמי בלומנטל: הייתי מאד ממליצה לעשות את זה.

אבי רוזנטל: אולי נקיים פגישה עם כל מנהלי משאבי אנוש של בתי המלון עם הוועדה להכשרה מקצועית של התאחדות בתי המלון,

יוחנן סימון: אני מציע להקים ועדה מורכבת מהגורמים שיש להם ענין, ואני מדבר עכשיו על קליטת העלייה במקצועות התיירות, באירוע, שכוללים את התאחדות בתי המלון, משרד התיירות, הסוכנות היהודית כמובן, משרד הקליטה, משרד העבודה והרווחה, ואולי שכחתי כמה גורמים.

נעמי בלומנטל: אני מקדמת בברכה את שר התיירות אמנון ליפקין-שחק.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לשבח את השר, כשהוא היה רמטכ"ל פנינו אליו בקשר לחיילים-עולים, וזו היתה פעם ראשונה שרמטכ"ל בישראל הגיע לוועדת העלייה והקליטה של הכנסת.

נעמי בלומנטל: ברשותך, מר סימון,

נעמי בלומנטל: שהוא המשנה למנכ"ל מח' העליה בסוכנות היהודית, מביע את עמדתו בענין שילוב עולים במקצועות התיירות.

נעמי בלומנטל: בבקשה.

יוחנן סימון: בעקבות מה שאמרת קודם על השילוב החברתי, אני רק רוצה להגיד לכם שבעוד שבועיים תגיע קבוצה של כעשרים צעירים מצרפת, אחרי שהם גויסו על-ידי "ישרוטל" באמצעות הירידים שאנחנו עושים, והדבר החדש והמעניין הוא שהם ייקלטו לא במרכז קליטה או לא באופן מפוזר, אלא במגורים של העובדים בבתי מלון.

יוחנן סימון: הם ילמדו חמישה חודשים באולפן, בזמן הלימודים, ישלמו שכר-דירה 200 דולר לרשת, והם יוכלו לעבוד גם בערבים או בשבתות, אם הם מעוניינים בזה.

יוחנן סימון: זה למעשה דגם של משהו שאומר גם קליטה ואחר-כך הם יוכלו לעבוד בהכשרה פנים-מפעלית.

יוחנן סימון: בכל הירידים שאנחנו עושים, בעיקר במערב, פירסמנו את הנושא של עבודה בתחום התיירות, והגיעו כמה עשרות אנשים בעלי מקצוע, כשלברית-המועצות לשעבר אנחנומ שולחים באופן קבוע משלחות של מלונאים או נציגים של בתי-ספר למלונאות, שהם רושמים אנשים והם מגיעים ישר ללימודים בטבריה ובמקומות אחרים.

יוחנן סימון: מדובר במאות אנשים בשנה.

יוחנן סימון: זאת הדרך הטובה ביותר לאסוף אותם כשהם עדיין שם, לאפשרות של תעסוקה מובטחת, ואני חושב שאנשים לא מפחדים לעבוד גם תמורת משכורת נמוכה.

יוחנן סימון: הבאנו קבוצות כאלה וחישבנו שזאת קליטה מצויינת, לפחות בקליטה הראשונה.

יוחנן סימון: אנחנו נמשיך להציג את האפשרויות של מלונאות בהתערבות של בתי המלון, מלונאים ומשרד העבודה ומשרד הקליטה.

יוחנן סימון: הערה נוספת ואחרונה בנושא התיירים עצמם.

יוחנן סימון: אנחנו מאמינים שהתיירים הם פוטנציאל רציני לעלייה מהמערב ומהמזרח.

יוחנן סימון: מברית-המועצות לשעבר השנה בלבד הזמנו ליומיים סיורים שאנחנו עושים במסגרת הסוכנות היהודית והגיעו למעלה מ-15,000 יהודים.

יוחנן סימון: בדקנו לפני-כן את התאמתם לסיורים האלה ובצורה כזאת אנחנו חושפים אותם לאפשרות של עלייה.

יוחנן סימון: אני רוצה לציין שכדי להגיע לארץ הם נתקלים בצרות גדולות.

יוחנן סימון: באמצעות עמותת "שראל" אנחנו מביאים מברית-המועצות לשעבר כאלף איש בשנה, על-חשבונם, והם מתנדבים לעבודה במחנות צה"ל.

יוחנן סימון: כך הם נחשפים לאפשרויות עלייה, ולפי הדיווחים 50% מהאנשים שבאו למחנות צה"ל, תוך שנה לאחר הסיור הם עולים לארץ.

יוחנן סימון: זה אחד הפרוייקטים היפים, ואני מציע שתבואו לבקר אותם במחנות.

יוחנן סימון: לסיום, אני חוזר להצעתי, שתקום ועדה מתאמת, שתרכז את כל האפשרויות שבידי כל אחד מאתנו, ואז יהיה סיכוי שגם נגיע להישגים.

נעמי בלומנטל: אנחנו נחשוב על זה.

נעמי בלומנטל: קודם-כל תודה רבה לך מר שחק שהגעת אלינו.

נעמי בלומנטל: אנחנו מנסים, כוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, לראות מה אנחנו יכולים לתרום בנושא התיירות.

נעמי בלומנטל: בגדול אנחנו מדברים על תעסוקה של עולים בענף התיירות, כאשר אנחנו מדברים גם על תיירות מרפא, ודיברו על כך גם חבריי חברי הכנסת.

נעמי בלומנטל: יש רופאים, יש אנשים שעוסקים בנושאים רבים שקשורים לתרבות הגוף – מדריכי ספורט, מסאג'יסטים.

נעמי בלומנטל: אנחנו רוצים לראות איך אפשר להכניס יותר אנשים לתחומי תעסוקה אלה.

נעמי בלומנטל: עלה כאן גם ההיבט של עידוד התיירות היהודית מחוץ-לארץ, משיכת משקיעים יהודים לתיירות, שילוב עולים במשרד התיירות, ובנקודה אחרונה זו היינו רוצים לשמוע את תשובתך.

נעמי בלומנטל: דיברנו על כך שיש להם הבנה של פוטנציאל התיירות שנמצא בארצות המוצא שלהם.

נעמי בלומנטל: למשל, אם אתה לוקח היום עידוד תיירות מחבר המדינות, ויש לך עולים משם, כדאי היה שיהיו תקנים במשרדך לאנשים שמכירים יותר טוב מאתנו הוותיקים את אוכלוסיית היעד לתיירות בארצות המוצא.

נעמי בלומנטל: דיברנו גם על בתי-ספר לתיירות שקיימים.

נעמי בלומנטל: מר רוזנטל, בבקשה.

אבי רוזנטל: במסגרת יום התיירות שאנחנו עושים בכל הוועדות באנו גם לוועדה זו.

אבי רוזנטל: יש פה נציגים מהמשרד, כמובן, אבל יש כאן גם נציגים מבתי-ספר לתיירות.

אבי רוזנטל: יש עולים-עובדים שנקלטו בבתי מלון בים המלח והם אומרים שהם כמו ישראלים.

אבי רוזנטל: כולם חברים בים המלח, ובסך-הכל מתוך שלושים אלף איש שעובדים היום בענף יש לפחות 5,000, אם לא יותר עולים חדשים שנקלטו.

אבי רוזנטל: אנחנו מדברים רק על המלונאות, ועל זה יש להוסיף עוד 1,000 – 2,000 איש גם מורי דרך וגם סוכני נסיעות, וגם מסיעים ומסבירים שנמצאים בקורסים.

אבי רוזנטל: זה בהחלט פוטנציאל גדול.

אבי רוזנטל: לגבי פוטנציאל התיירות, בשנים האחרונות חבר המדינות הפך אולי למקום מס' ארבע באירופה, אחרי בריטניה, צרפת וגרמניה של עולים.

אבי רוזנטל: בערך שליש מהם יהודים, שני-שלישים באים במסגרת הצליינות, ובסך-הכל הנושא של תיירות מרפא, ובעיקר ים המלח ומקומות אחרים שהתיירות עברה ממרפא לספא ולספורט, זה גם מקור תעסוקה גדול לעולים חדשים מחבר המדינות שיש להם רקע למקצועות אלה.

אבי רוזנטל: זה בשלושה משפטים על מה אנחנו מדברים פה בשעה האחרונה, כשכל אחד מספר על האמצעים שלו ומה הוא עושה בתחום שלו לקליטת עלייה.

נעמי בלומנטל: אדוני השר, בבקשה.

אמנון ליפקין-שחק: אומר לכם שני דברים במסגרת מה שאנחנו קוראים יום התיירות בכנסת, שהוא באמת לא בא לעסוק בנושא אחד, הוא לא בא לראות איך אנחנו משלבים יותר עולים בתיירות, אלא הוא בא לראות את הראייה הכוללת מה עושה התיירות או מה יכולה או מה צריכה לעשות התיירות למדינת ישראל, ובתוך זה באמת לראות את הדברים כולם כי כשאנחנו מדברים על הדברים כולם, אנחנו מדברים, למשל, גם על תרומתה של התיירות לכלכלת המדינה בכלל ועל תרומתה של התיירות להקטנת האבטלה במדינת ישראל בשנת 2000, לא באיזה מודל תיאורטי לעוד מאה שנה, אלא השנה מה יכולה לעשות התיירות בהזדמנות התיירותית שיש לנו ובמצוקה התעסוקתית שיש לנו.

אמנון ליפקין-שחק: גם לי יוצא לראות בחלק מהמקומות את העובדים בבתי המלון, גם בבתי-הספר.

אמנון ליפקין-שחק: הייתי לאחרונה ב"תדמור" וראיתי מי האנשים שם, וגם שם לשמחתי ראיתי לא מעט עולים, שחלק מהם באים גם אחרי שהם עבדו במקצועות מסוימים והם בחרו לרכוש מקצוע תיירותי ולהשתלב אחר-כך בתעשיית התיירות.

אמנון ליפקין-שחק: הגידול שאני צופה אותו בתיירות למדינת ישראל ייצר בוודאי מקומות עבודה.

אמנון ליפקין-שחק: צריך, יכול וייצר מקומות עבודה חדשים, שבאופן טבעי מי שישתלב בהם יהיו גם לא מעט מהעולים החדשים.

אמנון ליפקין-שחק: יש היום בתיירות גם לא מעט עובדים זרים, וגם אותם יכולים להחליף עולים חדשים ואחרים מתוך שוק העבודה הישראלי, וגם שם יש תחרות.

אמנון ליפקין-שחק: לצערי, אני לא יכול לומר שרמות השכר בשירותים בכלל במדינת ישראל, ובחלק מאלה שעוסקים בענפי התיירות השונים הן מהגבוהות ביותר במשק.

אמנון ליפקין-שחק: לכן, דרך אגב, גם אנחנו רואים בחלק מהמקומות האלה עובדים זרים.

אמנון ליפקין-שחק: זה לא מקרה.

אמנון ליפקין-שחק: יש פה חוק כלים שלובים, שהצרכים מתאזנים בתוך המשק.

אמנון ליפקין-שחק: אבל בוודאי יש וחשובה היציבות גם של העובדים במשק.

אמנון ליפקין-שחק: אני גם חושב שהתיירות ככלל צריכה גם עובדים זרים.

אמנון ליפקין-שחק: אי-אפשר לבנות במדינת ישראל, למשל מסעדות אתניות, יפאניות עם טבחים ישראלים.

אמנון ליפקין-שחק: אם אנחנו רוצים באמת שיהיו גם כאלה שהם חלק מהשירותים שאנחנו צריכים לתת גם לתיירות, וגם לתיירות פנים.

אמנון ליפקין-שחק: נכון שאנחנו לא מדברים פה על אלפים רבים, אבל אנחנו מדברים על תעשייה שלמה שהיא גם בתי המלון וגם האטרקציות התיירותיות וגם מסעדות וגם כל השירותים הנלווים.

אמנון ליפקין-שחק: גם בקורסים למורי דרך יש היום עולים חדשים, בדיוק כמו שבקורסים למורי דרך יש היום גם ערבים ממזרח ירושלים, שגם הם באים לענות על צרכים של שוק, של שפות ושל קבוצות מסוימות שבאות ומתארחות שם, והם לא רוצים את מורה הדרך העברי אלא הם מחפשים את מורה הדרך הערבי-ישראלי או ערבי מזרח ירושלמי שיתן להם את השירותים.

אמנון ליפקין-שחק: לכן מבחינתנו בוודאי שבכלל ולא רק בהקשר של יצירת מקומות תעסוקה לעולים, אלא בכלל יצירת מקומות תעסוקה למשק שעדיין מתמודד עם אחוזי אבטלה הרבה יותר גבוהים משכולנו היינו רוצים.

אמנון ליפקין-שחק: אני חושב שהתיירות פה היא פלטפורמה יוצאת מן הכלל בשביל לעזור קודם-כל לעצמה ואחר-כך גם למשק הישראלי, כי התיירות צריכה את העובדים, אבל היא צריכה יציבות.

אמנון ליפקין-שחק: היא לא צריכה עובדים שבאים לכמה חודשים והולכים הלאה, אלא גם כאן זה מקצוע שצריך בו יציבות.

אמנון ליפקין-שחק: אני חושב שיש היום לתעשיית התיירות במדינת ישראל להציע לעולים החדשים מקומות עבודה שיש בהם יציבות ויש בהם קביעות וגם בטחון כלכלי של מי שבא ומשתלב בתוך התעשייה הזאת.

אמנון ליפקין-שחק: הלוואי וועדת העלייה והקליטה היתה יכולה לייצר משרות במשרד התיירות, ואני גם אומר לכם שאני לא בטוח שאני צריך היום משרות חדשות במשרד התיירות, ובוודאי לא ועדת הכנסת יודעת להוציא עובדים קבועים, לא ממשרד התיירות וגם לא ממשרד אחר.

נעמי בלומנטל: למשל, הצלחנו להביא למצב שיש העדפה מתקנת לגבי עולים מאתיופיה, שמשרדי ממשלה מקבלים תקנים להעסקתם.

אמנון ליפקין-שחק: אני אשמח לתקנים שהוועדה תייצר.

אמנון ליפקין-שחק: אני מציע שנסתכל על הדברים הריאליים שבאמת משפיעים.

אמנון ליפקין-שחק: אני גם לא חושב שזאת הבעיה שלנו, ואני גם לא בטוח שאנחנו צריכים להגדיל את מספר עובדי המדינה.

אמנון ליפקין-שחק: הייתי שמח להגדיל את מספר המועסקים בתיירות באופן ישיר לאלה שמשתתפים בזה.

אמנון ליפקין-שחק: אני כן יכול לומר שבוודאי, כשיש למשרד התיירות במוסקבה מי שפועל מטעמו להגדלת העלייה, זה באופן טבעי מי שסייע למי שמכיר את השוק.

אמנון ליפקין-שחק: למרות שרוב התיירים מגיעים היום ממערב אירופה ומארצות-הברית ולא בהכרח אנחנו שולחים לשם את יוצאי אותן ארצות, אלא שולחים את עובדי המשרד, אבל ברוסיה באופן טבעי דווקא מי שנמצאת שם היום זו גם אשה, גם עולה וגם לא עובדת משרד התיירות.

אמנון ליפקין-שחק: אנחנו עושים פשרות עם המציאות כל הזמן, אבל בוודאי שיש לה יתרונות גדולים מעצם היכרותה את האוכלוסיה, היא יודעת את השפה ולכן אין ספק שלמקומות האלה, בצדק, ייבחרו אנשים שיש להם יתרון יחסי לאותו מקום.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת שפניו של משרד התיירות פניו גם לעולים.

אמנון ליפקין-שחק: משרד התיירות פניו קודם-כל לתיירים, ובעיקר לתיירים.

אמנון ליפקין-שחק: מי התיירים?

אמנון ליפקין-שחק: – אנחנו לא מבררים את התיירים שנוחים לנו אלא כל תייר שרוצה לבוא למדינת ישראל, הדלת פתוחה.

אמנון ליפקין-שחק: יש לנו קשיים, שבוודאי דיברתם עליהם כאן, בענין אשרות, לא רק לנתב"ג.

אמנון ליפקין-שחק: חלק עוד לא מגיעים לנתב"ג למרות שהם רוצים ולמרות שהם תיירים שיש להם גם כסף, אבל לא נותנים להם להגיע כי יש מדיניות אשרות שמונעת מהרבה מאד תיירים להגיע למדינת ישראל.

אמנון ליפקין-שחק: מבחינתי יהודי, נוצרי, מוסלמי, בודהיסטי, כל אחד שרוצה להגיע, ברוך הבא, וכך צריכה להימשך מדיניות המשרד.

אמנון ליפקין-שחק: באופן די טבעי יש עדיין מדינות שיש בהן פוטנציאל אבל אנחנו לא מצליחים להביא מהן את מלוא הפוטנציאל התיירותי.

אמנון ליפקין-שחק: קודם העירו בוועדה אחרת שאנחנו מדברים על 2.5 מיליון איש, שזה לא באמת 2.5 מיליון תיירים.

אמנון ליפקין-שחק: זה מספר לא מדויק, כי חלקם הם יהודים שבאים לביקור קרובים, חלקם חיילי יוניפ"יל שנרשמים כתיירים והם לא באו לכאן כי הם רצו לבקר במדינת ישראל כתיירים.

אמנון ליפקין-שחק: אבל מאחר שכך אנחנו מודדים כל השנים,המספרים האלה הם זניחים.

אמנון ליפקין-שחק: כן נכון לומר שהגידול בתיירות הוא כמעט 100% נטו תיירים ולכן צריך לברך עליה.

אמנון ליפקין-שחק: גם כאן, מי שבא עם אוניה מקפריסין ל-24 שעות למדינת ישראל, התרומה שלו לכלכלה או לתיירות היא קטנה מאד, לעומת האחרים שבאים להיות שבועיים במדינת ישראל ובאמת תורמים מכל הבחינות.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: בכל-זאת אנחנו רוצים להעיר את תשומת-לבך, כוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, שמשרד התיירות יהיה ער גם לכוח העבודה של העולים וגם מבחינת תיירות של יהודים שבאים לארץ.

נעמי בלומנטל: נתעקש ולא נוותר בכל-זאת על ההיבט הזה, גם של המשרד ושל כל המקצוע וגם של התיירים.

אמנון ליפקין-שחק: אל תוותרו.

אמנון ליפקין-שחק: גם אנחנו לא.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: רשות הדיבור לאירנה ולדברג, מאתאחדות היזמים בישראל.

נעמי בלומנטל: בבקשה.

אירנה ולדברג: אני רוצה לומר כמה מלים לגבי נישה מאד מיוחדת של עולים שלא מוצאים את עצמם כשכירים בבתי מלון גדולים אלא מנסים לנצל את היוזמה הפרטית שיש להם ולפתוח עסקים פרטיים בשירותים נלווים לתיירות.

אירנה ולדברג: אני לא מדברת על הקמת בתי מלון, דבר שדורש השקעות מאד גדולות, ולעולים חדשים אין את זה.

אירנה ולדברג: אני מדברת על עסקים קטנים כמו צימרים, חברות הסעות, עסקים שעולים יכולים להרשות לעצמם להקים, ואני רוצה שנדון בשאלה אם אפשר לקבל עזרה ממשרד התיירות קודם-כל בהקמת עסקים כאלו, וחוץ מזה בהכשרות של עולים לעשות את זה ולנהל עסק בתחום הספציפי הזה.

אירנה ולדברג: אנחנו אירגנו כבר כמה הדרכות.

אירנה ולדברג: לצערי, לא קיבלנו עזרה ממשרד התיירות.

אירנה ולדברג: המשרדים היחידים שתומכים בקורסי יזמות לעולים הם משרד הקליטה ומשרד התמ"ס דרך הרשות לעסקים קטנים, ואני מאד אשמח אם נוכל לקבל גם את העזרה המקצועית ממשרד התיירות, וגם תמיכה - - -

נעמי בלומנטל: אני בהחלט חושבת שזה מאד חשוב.

אבי זנדברג: רק לפני חודש וחצי מט"י טבריה פתחה קורס ליזמות תיירותית לעולים חדשים, שהיה לזה ביקוש לא נורמלי.

אבי זנדברג: לפתיחה הגיעו 45 אנשים, ומייד הפכו את זה לשני קורסים.

אבי זנדברג: אבל יש צורך ויש ביקוש במיוחד מצד עולים מחבר המדינות.

אבי זנדברג: גב' ולדברג מאד צודקת, ומי שמממן את זה זאת הרשות לעסקים קטנים.

אירנה ולדברג: יש צורך ויש ביקוש גדול.

אירנה ולדברג: אירגנתי קורס כזה גם במט"י נתניה והיה ביקוש רב.

אירנה ולדברג: נרשמו אנשים רבים.

אירנה ולדברג: אשמח מאד אם אפשר יהיה להמשיך בדרך הזאת ולתת לאנשים יותר כלים להקמת עסקים עצמאיים בתחום הזה.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שזה רעיון נכון ואני מנסה לחשוב במה משרד התיירות יכול היה לסייע.

אירנה ולדברג: הוא יכול לסייע בהעברת הדרכות לפחות בקטע הזה.

נעמי בלומנטל: אין ספק שהרעיון של עידוד יזמות בכיוון של תיירות הוא נכון מאד.

נעמי בלומנטל: למשל, אם מגיעים צליינים מאוקראינה, והם באים לחנות שבה מדברים אתם בשפתם, קל להם יותר מאשר עם מישהו שמדבר עברית.

נעמי בלומנטל: לכן אני חושבת שהרעיון הוא נכון מאד, ואני מנסה לחשוב איפה אנחנו יכולים לסייע.

נעמי בלומנטל: אני מבינה שביזמות לעולים אין הלוואות יותר נוחות.

אירנה ולדברג: יש הלוואות לעולים ממשרד הקליטה, קרן לעולה עצמאי.

אירנה ולדברג: אני רוצה להוסיף משהו.

אירנה ולדברג: בנוסף להדרכות עכשיו יוצא לאור גם מדריך להקמת תיירות מטעם התאחדות יזמים בישראל, זה הארגון שאני מייצגת, יוצא עכשיו לאור מדריך להקמת עסקי תיירות, בשלוש שפות.

אירנה ולדברג: זה נכתב בעברית, אנחנו מתרגמים את זה לרוסית וגם לערבית.

אירנה ולדברג: זאת הזמנה של הרשות לעסקים קטנים.

טובה קלמן: אני מנהלת אגף הכשרה במשרד התיירות.

טובה קלמן: חשוב לי לציין, לאור מה שקלאודיה כץ אמרה.

טובה קלמן: קורסים של מורי דרך אלה קורסים מאד יקרים.

טובה קלמן: משרד התיירות לא מסבסד קורסים כמו שמשרד העבודה עושה.

טובה קלמן: קורסים לסוכני נסיעות, מורי דרך וכל הקורסים האחרים זה שוק חופשי, משלמים מחיר מלא והסכומים הם מאד גבוהים.

טובה קלמן: מה שכן, איכות כוח-אדם של המשתתפים בקורסים למורי דרך היא פשוט יוצאת מן הכלל, והיתרון הגדול שלו היה, בין היתר, שהם דוברים כמה שפות.

טובה קלמן: יש לנו מחסור בשפות זרות למורי דרך, ויכול להיות שאנחנו יכולים לבוא עכשיו בהצעה למשרד הקליטה שאם יש עולה חדש שהוא דובר שפות, בנוסף לרוסית – יש כאלה שמדברים סינית, פינית ושפות נוספות שאנחנו זקוקים להן בתיירות, ואז לאפשר לנסות לעשות קורס וכן לסבסד אותם, כי יש צורך אמיתי באוכלוסיה הזאת.

טובה קלמן: נושא אחר שהייתי רוצה להעלות, ונדמה לי שגבי מלכה העלה אותו, הוא כל הנושא של הרחבת מקצועות התיירות לצורך קבלת מענק או הכרה של משרד העבודה.

טובה קלמן: הרעיון עלה בוועדת העבודה והרווחה, והבנתי שכן יש החלטה לבדוק את הענין, ואם אתם תמליצו, זה בהחלט יעזור.

נעמי בלומנטל: אנחנו נמליץ על זה.

נעמי בלומנטל: רשמנו את זה בסיכום הדברים.

נעמי בלומנטל: רשות הדיבור למוטי חרמון, מנהל שירות התעסוקה באזור אילת.

נעמי בלומנטל: בבקשה.

מוטי חרמון: חלק מהאנשים כאן אני מכיר, כי באיזה שהוא שלב בחיי אני נפגש אתם.

מוטי חרמון: לדאבוני, נקודה חשובה שאני רוצה להעיר לתשומת-לב הנוכחים היא שבתנאים מסוימים הפעילות לא מתחברת.

מוטי חרמון: זאת אומרת, כל אחד עובד במסלול שלו, מכל מיני סיבות – מינהליות, תקנוניות וכו'.

מוטי חרמון: אני שומע כאן שהשלוחה של האוניברסיטה בחיפה מארגנת קורסים של ניהול ספא.

מוטי חרמון: לפני שבוע אני ארגנתי יריד תעסוקה בתל-אביב, לפני שבועיים ארגנתי יריד תעסוקה באילת, אנחנו פותחים מלון חדש בשם "מג'יק פאלאס" ששייך לרשת.

מוטי חרמון: חיפשנו עובדים לניהול הספא ולא היו עולים מובטלים כאלה, אבל אני גם לא יודע על הקורס הזה, למשל.

מוטי חרמון: מהו הפועל היוצא?

מוטי חרמון: ברגע שאני לא יודע ואין לי אנשים במלאי של מחפשי עבודה, מחר בבוקר אני מקבל בקשה לייבא מחוץ-לארץ, כי העסק שהשקיעו בו מאות אלפי דולרים צריך לעבוד מחר.

מוטי חרמון: אבל אני לא יודע שבחיפה מקיימים קורס כזה ויש לי כוח-אדם מקצועי ישראלי משלנו.

מוטי חרמון: אם הייתי יודע על כך, באופן טבעי הייתי מבקש מהמלון לשלוח נציג לבית-הספר ולהכין כבר קאדר של ראיונות של בוגרים.

גבי מלכה: אנחנו מתייחסים לקורסים האלה גם כפעולה ציונית.

מוטי חרמון: אני צריך עובדים.

גבי מלכה: אנחנו כאוניברסיטה נכנסנו לנושא הזה כי אנחנו חושבים שטיפול במובטלים אקדמאים או לא אקדמאים זו פעולה ציונית.

מוטי חרמון: יש לך בוגרים כאלה - - -

גבי מלכה: אנחנו נדאג להעביר לך את הרשימות.

מוטי חרמון: זו רק דוגמה.

מוטי חרמון: אני הרמתי טלפון לראדיו רק"ע והודעתי שלושה ימים לפני היריד שאני מבקש להודיע בראדיו שאני מארגן יריד תעסוקה בתל-אביב ואני מבקש להגיע ליריד.

מוטי חרמון: ביקשו שאשלח פאקס.

מוטי חרמון: שלחתי פאקס, וראדיו רק"ע לא פירסם את זה בכלל.

מוטי חרמון: זה לא בשבילי, אני צריך את האנשים האלה.

נעמי בלומנטל: זה לא בסדר שהם לא פירסמו את זה.

מוטי חרמון: מיותר להסביר פה כמה אבטלה יש בקרב העולים החדשים בארץ.

מוטי חרמון: באילת נותנים לעובדים גם מגורים, גם כלכלה, גם נסיעות.

מוטי חרמון: צעירים שרוצים לצאת מהבית זו הזדמנות טובה מאד בשבילם.

מוטי חרמון: אני לא מדבר על אבטלה בכלל, אני מבקש עובדים.

מוטי חרמון: אם ראדיו רק"ע היה עושה רק פעולה אחת ומודיע בראדיו, הייתי מוצף בפניות של עולים חדשים צעירים.

נעמי בלומנטל: אנחנו נפנה אליהם.

מוטי חרמון: דוגמה נוספת.

מוטי חרמון: מר רוזנטל ישב פה אמנם כמנכ"ל התאחדות בתי המלון, וגם אבי אלאו, שאיננו פה, אני רוצה לומר לכם, חבל שהם אינם פה.

מוטי חרמון: הם לא עושים שום דבר בענין העלייה.

מוטי חרמון: כל חודש אני עושה ספירת מלאי של העובדים בבתי המלון באילת: עובדים זרים, בני מיעוטים, ישראלים, עולים חדשים, חיילים משוחררים, נוער וכו'.

מוטי חרמון: יש לי 400 עולים חדשים היום שעובדים בבתי המלון באילת.

מוטי חרמון: הם במקור לא מאילת.

מוטי חרמון: אנחנו מייבאים אותם.

מוטי חרמון: אנחנו עושים פעולות בתוך מרכזי קליטה ומביאים אנשים מלשכות אחרות, וכו'.

מוטי חרמון: אבל אם אני יודע שהתאחדות בתי המלון מקבלת החלטה, כמדיניות, שכל מלון קולט שני עובדים, תכפילי בחמישים בתי מלון, כבר נקלטו מאה עובדים.

מוטי חרמון: עוד לא הזדמן לי להיות בחבר המדינות, אבל שמעתי ששם יש בתי-ספר למלונאות, אם זה מלצרים, טבחים וכו'.

מוטי חרמון: כמו שהתאחדות פועלי הבנין פתחה שם הכשרה מקצועית, אפשר לפתוח שם אולפנים לעברית, לגייס מקרב בתי הספר בעלי מקצוע שכבר לומדים שם, לא צריך להשקיע בהם שום דבר מקצועי, ואז הם עולים מלצרים, טבחים, קונדיטורים – בעלי מקצוע.

מוטי חרמון: אפשר להשקיע בהם בבתיהם שם את השפה העברית, שעורי ערב ולייבא אותם אחרי חצי שנה.

מוטי חרמון: אני מבטיח לכם שכל חמישים בתי המלון באילת ואלה שעתידים להיפתח בחמש השנים הקרובות – זו קליטה ישירה עם עבודה.

מוטי חרמון: אני היום צריך להעסיק 1,500 עובדים זרים.

מוטי חרמון: למה?

מוטי חרמון: אבי רוזנטל יודע שהוא משלם שכר מינימום.

גבי מלכה: אבל זה שווה לו.

מוטי חרמון: כדאי לו מאד.

מוטי חרמון: לכן יש לי בקורת כלפי התאחדות בתי המלון.

מוטי חרמון: ההתאחדות לא נוקפת אצבע.

מוטי חרמון: נוח לה שיש לה עובדים זרים.

מוטי חרמון: משכנעים את השר שישוחח עם שר העבודה, שיתן אישורים לעובדים זרים.

מוטי חרמון: אבל אם אנחנו פורטים את זה ולוקחים צעיר או צעירה מחבר המדינות, או מכל מדינה אחרת – ואני יודע שעומדים להביא עכשיו עשרים עולים חדשים מצרפת, זה אומר שיש פעילות.

מוטי חרמון: בשבוע הבא אני צריך להסביר לוועדה לענייני עובדים זרים באילת למה כדאי או לא כדאי להביא עולים מירדן.

מוטי חרמון: למה?

מוטי חרמון: למה לא משקיעים בפוטנציאל שיש היום בשוק האילתי?

נעמי בלומנטל: כמה משלמים לעובדים זרים?

מוטי חרמון: הסוגייה היא לא כמה משלמים אלא הנוחיות שבהעסקת עובד זר.

מוטי חרמון: עובד זר יכול לעבוד 10, 12 ו-14, 16 שעות, לדאבוננו.

מוטי חרמון: מעסיקים אותו בבוקר בשטיפת כלים ובערב הוא מנקה את המטבח ועושים אתו מיש-מש.

מוטי חרמון: אף אחד לא רואה, כי האיגוד המקצועי מתערב רק כשיש צעקה, והעובד הזר לא מרים את קולו.

מוטי חרמון: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שיש לנו קו של תעסוקה.

מוטי חרמון: אילת נמצאת בתחתית סולם האבטלה.

מוטי חרמון: אני צריך לאשר מחר עובדים זרים טבחים לבית מלון?

מוטי חרמון: למה?

מוטי חרמון: אם אפשר לקחת תלמידים כבר בחבר המדינות ולהשקיע בהם רק אולפן - - -

נעמי בלומנטל: אני מאד מצדדת במה שאתה אומר, אבל השאלה היא אם זה ישים מבחינת בעלי בתי המלון.

נעמי בלומנטל: הרי אותם זה לא מעניין, הם רוצים להרוויח.

נעמי בלומנטל: נגיד שהם קצת חלוצים, קצת ציונים, בוא ניתן להם את הקרדיט הזה, אבל בכל-זאת הם רוצים להרוויח.

גבי מלכה: אנחנו לא צריכים לעזור להם.

נעמי בלומנטל: אתה צודק שאנחנו לא צריכים לעזור להם להיות מיליונרים, אבל הם יעשו את השיקול שלהם.

נעמי בלומנטל: אם הם יקבלו עובד בשכר נמוך יותר והוא יעבוד יותר, לא יעזור שום דבר, כוחות השוק פועלים.

צבי לוטן: אתה פשוט שוכח במה מעסיקים את העובדים הזרים.

צבי לוטן: או במלים אחרות, במה ישראלי, כולל עולה חדש, לא רוצה להיות מועסק.

יוחנן סימון: זה לא מדויק.

יוחנן סימון: העולים מרוסיה מוכנים לעבוד כמעט בכל העבודות.

מוטי חרמון: צריך להפריד כאן בין שתי נקודות.

מוטי חרמון: האחת היא רמה נמוכה שנציג משרד התיירות שואל לגבי שוטפי כלים, חדרניות וכדומה.

מוטי חרמון: יש לי כאן תשובה.

מוטי חרמון: פעם 100% עובדי משק בבתי מלון היו עובדים זרים.

מוטי חרמון: היום 60% - 70% הם עובדים זרים.

מוטי חרמון: זאת אומרת, 30% הם עולים חדשים שלנו: אחראי קומות, אחראי שטחים ציבוריים.

מוטי חרמון: הם נכנסו כחדרנים וכחדרניות, עבדו חצי שנה – שמונה חודשים וגם התקדמו.

מוטי חרמון: כלומר, הצלחנו להוריד ב-30% את מספר העובדים הזרים.

מוטי חרמון: אני מדבר על טבחים.

מוטי חרמון: טבח זר מתחיל, שבא מאוסטריה או משוייץ, מקבל 1,000 – 1,500 דולר.

מוטי חרמון: אם אני מביא עולה חדש מחבר המדינות הוא יקבל 1,000 דולר פלוס מגורים, פלוס כלכלה וכו' – עשינו את שלנו.

מוטי חרמון: מצד שני, בל נשכח שהמלונאי רק יכול לבקש את העובד הזר, ואנחנו חותמים, ואני לא חייב לחתום.

מוטי חרמון: אבל כשאני לא חותם אני צריך לתת גם תשובה.

מוטי חרמון: אדוני, צריכה להגיע משלחת מחבר המדינות בעוד חודש.

מוטי חרמון: תתאפק ובינתיים תסתדר בחודש הזה עד שהקבוצה תגיע.

נעמי בלומנטל: אני מברכת על הגישה שלכם.

נעמי בלומנטל: אין ספק שכולנו רוצים לעודד קליטה של עולים חדשים בענף התיירות.

נעמי בלומנטל: הענין הוא, אני רוצה שיהיו לנו גם תשובות.

מוטי חרמון: אני מכיר ומוקיר את הפעילות של הסוכנות היהודית ששולחת לא מעט נציגים לחבר המדינות.

מוטי חרמון: הם נוסעים, קופאים וחוזרים, אבל תכל'ס אין שום דבר.

מוטי חרמון: אני מדבר על אילת.

מוטי חרמון: היו לי ששה – שבעה מנהלי כוח-אדם שנסעו מאילת לחבר המדינות.

מוטי חרמון: חוץ מתמונה בדגל של ישראל מאחור אין לנו שום קליטה ישירה.

מוטי חרמון: ראש העיר היה בדרום אמריקה והביא משם 200 עולים חדשים.

מוטי חרמון: אפשר גם בצורה כזאת.

מוטי חרמון: אז אולי אפשר להצדיק איזו שהיא נסיעה לחוץ-לארץ, אבל פרודוקטיבית זה לא עושה שום דבר.

מוטי חרמון: גברתי היושבת-ראש, לדעתי אילת שואבת היום כוח-אדם אדיר.

מוטי חרמון: אני מתחלחל שאני מעסיק 1,500 עובדים זרים.

מוטי חרמון: אפשר לשנות את התפיסה הזאת.

מוטי חרמון: אני לא מקבל את התפיסה של השר.

מוטי חרמון: השר לא עובד בענף התיירות.

מוטי חרמון: הוא נקלע לאיזו שהיא אופוזיציה כדי לשכנע אותו למה הוא צריך לתמוך בזה.

מוטי חרמון: זה כבר מתפשט לים המלח.

מוטי חרמון: גם בים המלח תראו היום עובדים זרים וזה יתפשט לנהריה.

מוטי חרמון: זה בא על-חשבון ישראלים, על-חשבון עולים חדשים.

גבי מלכה: הנערות והנערים מהשטח מוסרים לנו שבכל המשק, בים המלח, יש עובדים זרים.

גבי מלכה: כי בדימונה, לא רחוק משם, כולם כבר מובטלים.

מוטי חרמון: עד לפני שנתיים בים המלח לא היו עובדים זרים.

גילה כהנא בן-מרגי: בחלק מהדברים אני מסכימה אתך ובחלק לא מסכימה.

גילה כהנא בן-מרגי: התפקידים של השירותים, נקיון ושטיפת כלים, הרבה מאד בני-אדם לא רוצים לקבל את התפקידים האלה.

גילה כהנא בן-מרגי: הם מחפשים את התפקידים היוקרתיים יותר.

גילה כהנא בן-מרגי: לכן אנחנו מוצאים בתפקידים האלה הרבה עובדים שבאים ממקומות אחרים.

מוטי חרמון: אני לא מקבל את זה.

גילה כהנא בן-מרגי: זאת המציאות.

גילה כהנא בן-מרגי: תשאל את הצעירים שיושבים פה אם הם היו מסכימים להתחיל את העבודה שלהם בשטיפת כלים.

מוטי חרמון: אבל לא לזה אני מתכוון.

מוטי חרמון: אני מתכוון שעכשיו העולה החדש שיושב בחבר המדינות, הוא לא יודע כי גם שם הוא מוכן לשטוף כלים והוא עושה זאת תמורת 30 ו-40 דולר לחודש.

מוטי חרמון: כאן אני מציע לו מגורים, קליטה, עיר יפהפיה כמו אילת, שאני יכול לדבר בשמה כי אני גר שם 40 שנה, ואני גם מציע לו שכר מינימום שזה 1,000 דולר, שכמעט נטו נשאר שלו בכיס.

מוטי חרמון: הוא לא יבוא לעשות את זה?

מוטי חרמון: – הוא יבוא לעשות את זה.

מוטי חרמון: הענין הוא השתלבותם של העולים החדשים.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להעלות עוד נקודה אחת שאתה העלית, יוחנן סימון.

נעמי בלומנטל: מה לדעתכם יכולה לעשות בכל-זאת התאחדות בתי המלון כדי לגייס עובדים עוד בחוץ-לארץ?

נעמי בלומנטל: זאת אומרת, שילוב של מה שעלה כאן בוועדה.

נעמי בלומנטל: כמה זה ישים, למשל שיתוף-פעולה עם "ישרוטל"?

יוחנן סימון: זה בהחלט ישים.

יוחנן סימון: זה בהחלט מביא אנשים.

יוחנן סימון: אני חולק על מה שנאמר כאן שהם נסעו סתם.

מוטי חרמון: אני מדבר על חבר המדינות.

יוחנן סימון: אני מדבר על כל הארצות.

יוחנן סימון: אני עושה מעקב אחרי ההרשמה.

יוחנן סימון: כל מי שנוסע רושם אנשים ואנחנו רואים את התוצאות.

יוחנן סימון: יש בעלי מקצוע.

יוחנן סימון: אותו דוד בלום שנסע לדרום אפריקה, ואני ראיתי את האנשים.

יוחנן סימון: טבחים טובים יש גם בחבר המדינות, בכל הארצות.

יוחנן סימון: אבל הדיון שהיה פה בסך-הכל הוא לא דיון שאנחנו לא מסכימים אלא דיון מקצועי שצריך להעמיק בו, ואני לא חושב שוועדת הכנסת הוא המקום לדיון כזה.

יוחנן סימון: אני הצעתי שיהיה פורום כזה – אני מסכים עם כל מי שאמר את זה, וחבל שנציגי התאחדות בתי המלון יצאו – הם לא יוזמים במיוחד.

יוחנן סימון: אני לא יודע אם זה מסיבות כלכליות בלבד, או מחוסר יצירתיות בעבודה.

יוחנן סימון: אם נספק להם את האנשים, יכול להיות שהם ייכנסו הרבה יותר לשותפות.

יוחנן סימון: כרגע הם מסתכלים מהצד.

יוחנן סימון: מביאים – לוקחים, לא מביאים – לא לוקחים.

יוחנן סימון: זה תלוי בשותפות של הגוף הזה, של האנשים שממונים על עידוד העלייה.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להציע שני דברים, מלבד המסקנות של הוועדה.

נעמי בלומנטל: מר סימון, אני מרימה את הכפפה ואנחנו ניזום לפחות דיון אחד עם התאחדות בתי המלון בקטע של העסקת עולים, וכבר דיברתי על כך עם מר רוזנטל.

נעמי בלומנטל: דיברנו על כך שהוא יביא את מנהלי כוח האדם בבתי המלון השונים, לפחות שתהיה פתיחות ושישמעו את הדברים.

נעמי בלומנטל: אני לא בטוחה, אבל ייתכן שמזה יצמח משהו.

נעמי בלומנטל: כי אין ספק שלכולנו יש אותו אינטרס.

נעמי בלומנטל: אנחנו ציונים, אנחנו רוצים לעודד עולים ולקלוט אותם.

נעמי בלומנטל: אנחנו נגד העסקה של עובדים זרים, כי אנחנו יודעים את כל הבעייתיות שכרוכה בזה.

נעמי בלומנטל: אבל מנגד, זה יהיה דומה לענין הקבלנים.

נעמי בלומנטל: התאחדות בתי המלון תבוא שוב ותאמר: אם אתם תגרמו לזה שאני ארוויח רק 20 דולר לחדר במקום 50 דולר, אני לא רוצה.

נעמי בלומנטל: אבל אם נצליח להביא למצב שהתאחדות בתי המלון, זאת אומרת היזמים, אלה שמרוויחים או מפסידים מהתיירות, הם יהיו ערים לזה שהם יכולים גם להיות ציונים, גם לקלוט עלייה וגם לא להפסיד, אז אולי נצליח בזה.

נעמי בלומנטל: אני לא בטוחה, אבל יכול להיות.

נעמי בלומנטל: לפי דעתי זה לפחות שווה את המאמץ הזה, כי אין מספיק ערנות.

נעמי בלומנטל: אני מוכרחה לומר, עם כל הכבוד לשר, אני גם חושבת שהוא לא תפס את הענין מההיבט של קליטת עלייה.

נעמי בלומנטל: הוא רוצה שבמקום שני מיליון תיירים יבואו שלושה מיליון.

נעמי בלומנטל: אבל אם באותו מצב נוכל גם לקלוט יותר עולים, גם לגרום לאנשים למצוא תעסוקה בארץ ושפחות אנשים יקבלו דמי אבטלה, בוודאי עשינו מעשה גדול.

מטבי מורטוב: אתם מדברים כל הזמן על זה שצריך להביא אנשים, צריך למצוא מקומות עבודה.

מטבי מורטוב: אבל אם היתה לנו זרימה של תיירים.

מטבי מורטוב: ..

מטבי מורטוב: למשל, בים המלח חסר לנו כוח-אדם מקצועי.

מטבי מורטוב: אני עובד כבר תשעה חודשים כטבח בים המלח ויש לנו זרימה גדולה של טבחים, ופשט חסרים אנשים שיודעים מה ואיך צריך לעשות, גם כטבחים ובכלל, בכל המחלקות.

מטבי מורטוב: אי-אפשר לקחת בן-אדם שלא יודע כלום ולשים אותו במקום.

נעמי בלומנטל: אבל אם הוא לומד את המקצוע?

מטבי מורטוב: אם הוא לומד את המקצוע – כן.

מטבי מורטוב: אבל למשל, בן-אדם שמגיע מחו"ל למלון "קראון פלאזה" בישראל, הוא מצפה שהוא יגיע למלון עם אותו שירות כמו באמריקה.

נעמי בלומנטל: אני רוצה שתבינו מה הסכנה שקיימת, וזה יתחיל בעבודות הפשוטות ביותר, של נקיון ושטיפת כלים, ולאט-לאט זה מתפשט כלפי מעלה, כי אתה משיג את אותו עובד יותר מיומן בעלות קטנה יותר, אז ברור שבעלי בתי המלון באילת מעוניינים בזה, ובסוף גם אתם תמצאו את עצמכם בחוץ.

נעמי בלומנטל: המגמה שלנו היא שלא יהיה מצב כזה.

נעמי בלומנטל: אתה אומר את זה כמי שרואה את זה בשטח, ואולי אתה צודק, אבל אם אנחנו נצליח להביא למצב, ולזה אנחנו שואפים כאן, שאפשר יהיה גם להביא עולים שיעבדו במה שאתם עובדים, שיהיו מיומנים, שיעשו עבודה טובה, שיהיו מוכנים לעשות כל עבודה, ובאותו זמן הם גם ייקלטו בארץ ויתנו שירות טוב, ולבעלי בתי המלון זה לא יעלה יותר – לזה אנחנו רוצים להגיע.

מריה גרצ'יקוב: זה יעלה פחות, כי יש לנו בית-ספר.

מריה גרצ'יקוב: אני פקידת קבלה ומטבי מורטוב הוא טבח.

מריה גרצ'יקוב: יכולים לפטר שלושה עובדים, לקחת אותי ולתת לו את המשכורת שמשלמים לאדם אחד.

מריה גרצ'יקוב: אני בעלת יידע, אני עובדת כמו שלושה אנשים שלוקחים אותם מהרחוב.

נעמי בלומנטל: אנחנו נקיים עוד שתי ישיבות כתוצאה מהישיבה הזאת.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לקרוא את ההחלטות שלנו: 1.

נעמי בלומנטל: הוועדה רואה בענף התיירות פוטנציאל גדול לקליטה בעבודה של עולים חדשים.

נעמי בלומנטל: 2.

נעמי בלומנטל: לדעת הוועדה יש לפתח את תיירות המרפא, שהיא מקור תעסוקה גדול לעולים חדשים בכל המקצועות, הפרה-רפואיים והרפואיים.

נעמי בלומנטל: 3.

נעמי בלומנטל: לדעת הוועדה יש לעשות בחינה מחדש של מדיניות מתן אשרות לתיירים ממדינות חבר העמים.

נעמי בלומנטל: זאת בשל העובדה שרק כ-20% מן הפוטנציאל התיירותי משם מנוצל עד כה.

נעמי בלומנטל: 4.

נעמי בלומנטל: הוועדה קוראת למשרד העבודה והרווחה להכיר גם במקצוע התיירות ולהכשיר עובדים לענף התיירות, לא רק בתחום המלונאות והאירוח.

נעמי בלומנטל: 5.

נעמי בלומנטל: הוועדה קוראת לשירות התעסוקה לצמצם מתן אישורי עבודה לעובדים זרים ולפעול בקרב התאחדות בתי המלון לנקוט במדיניות של העדפה מתקנת בקליטה ובעבודה של עולים חדשים.

מוטי חרמון: ברשותך, אם מותר לי להמליץ, שהוועדה קוראת להתאחדות בתי המלון להיות יותר מעורה בקליטה של עולים חדשים.

מוטי חרמון: שהם עצמם יהיו חלק אינטגרלי מהעשייה.

נעמי בלומנטל: אנחנו נקיים אתם ישיבה, בהמשך לישיבה הזאת, ונגיע להתקדמות גם בהקשר הזה.

נעמי בלומנטל: אני מקווה שנתקדם.

נעמי בלומנטל: תודה רבה לכם.

נעמי בלומנטל: הישיבה נעולה.