ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 37, 2000-01-17 09:00

נעמי בלומנטל: בדרך לכאן.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לברך אותך, השר יוסי שריד, שבאמת היית חבר מאוד פעיל בוועדה לעלייה, לקליטה ולתפוצות.

נעמי בלומנטל: אתה היית באופוזיציה.

נעמי בלומנטל: אני מציעה שכולם ילכו בדרכך, ואם מי שחרוץ בוועדה ומגיע בצורה שוטפת, ואחר כך גם נעשה שר בממשלת ישראל, אזי זו בהחלט המלצה להיות פעיל בוועדה.

נעמי בלומנטל: אנחנו מקווים באמת שהשביתה תסתיים במהרה; זו תקווה של כולנו.

נעמי בלומנטל: אני מבינה שמי בעיקר עושה את המאמצים בעד ונגד זה האוצר, אבל אני מוכרחה לומר שאני בטוחה שילדי העולים הם בטח הסובלים העיקריים, משום שאנחנו יודעים שאם זה קשור במשפחות של עולי ברית המועצות לשעבר, המשפחות שם קטנות, ואין מי שישמור על הילדים כאשר ההורים יוצאים לעבודה.

נעמי בלומנטל: אני בטוחה שזה נכון לגבי גם הוותיקים, אבל העולים בעיקר בוודאי סובלים, שלא לדבר על העולים מאתיופיה.

נעמי בלומנטל: בוודאי ההמלצה של הוועדה שלנו שהשביתה תסתיים במהרה, ואני בטוחה שאתה עושה את כל המאמצים לשם כך.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להעלות במספר מילים את הבעיה העיקרית שגילינו בקדנציה הקודמת, ואני משערת שהיא עדיין קיימת.

נעמי בלומנטל: בזמנו הופיע כאן שר החינוך יצחק לוי.

נעמי בלומנטל: הוא הציג נתונים שבאמת יש הקצבות רציניות מאוד, אם אנחנו מדברים רק על ילדי העולים מאתיופיה - דובר על כמאתיים מיליוני שקלים חדשים לשנה שמוקצבים לחינוך לילדי העולים מאתיופיה.

נעמי בלומנטל: מה שקורה שזה כאילו איננו מגיע לאנשים בשטח, לילדים ולתלמידים.

נעמי בלומנטל: מצד אחד אתה בא ואומר: אם זה כזה תקציב, הרי כל ילד חייב לקבל שיעורים, שיעורי העשרה מכאן ועד להודעה חדשה.

נעמי בלומנטל: מה שקורה בשטח הוא שגם המורים בשטח, ובוודאי ההורים והתלמידים, הכסף איננו מגיע אליהם.

נעמי בלומנטל: אנחנו אזי העלינו אפשרות שאני עדיין רוצה להעלות אותה, כי באותו זמן כידוע הוקדמו הבחירות; ואני חושבת שמה שהמלצנו אז לא בא לידי ביצוע, ואנחנו נוכל לשמוע את מי מכם כאן ממשרד החינוך שיוכל לדווח על כך.

נעמי בלומנטל: אמרנו שהיינו רוצים לראות שתהייה ועדת בדיקה אמיתית שתבוא ותבחן איפה הכסף, לאן הוא נעלם.

נעמי בלומנטל: חבל, כאלה סכומי עתק.

נעמי בלומנטל: לפני זמן מה התפרסמה כתבה בעיתון "הארץ" בקשר לכספים שיועדו לעולים ונעלמו איפה שהוא בחינוך הדתי.

נעמי בלומנטל: ונעשו בהם שימושים אחרים; למשל מימון משכורות של רבנים, שליחת מורים דתיים לישובים בפריפריה ועוד כהנה וכהנה.

נעמי בלומנטל: אני בטוחה שזה לא המקום היחידי שלשם נעלמו הכספים, אבל אולי זה בפירוש אחד המקומות.

נעמי בלומנטל: זאת הייתה הבעיה העיקרית שהעלינו אז, אם אתם זוכרים; הדבר השני שגם עלה כאן במלוא חריפותו, זה הנושא של הנשירה - נשירה של ילדי עולים ממערכת החינוך.

נעמי בלומנטל: זה קורה גם בפנימיות, זה לא בסמכותכם, אבל גם ממערכת החינוך.

נעמי בלומנטל: שם, מעבר לממדים גדולים של נשירה ששמענו עליהם כאן – ואנו מבקשים לשמוע דיווח על זה ומה המשרד עושה בעניין - היה גם מצב שבו אין דיווח אמת לגבי הנשירה.

נעמי בלומנטל: זאת אומרת, הסתבר שמנהלי בתי הספר והמורים אינם מדווחים בזמן כשקיימת נשירה.

נעמי בלומנטל: קיבלנו דיווחים על תלמידים שמגיעים פעם בשבוע לבית ספר, שמגיעים פעמיים או שלוש פעמים בשבוע, ושאינם מגיעים בכלל.

נעמי בלומנטל: זה בולט בעיקר בקרב העולים מבני העדה האתיופית, אבל הבנו שזה קורה, אולי בממדים יותר נמוכים, בקרב העולים מברית המועצות לשעבר.

נעמי בלומנטל: אני מתרשמת שאלה הבעיות העיקריות.

נעמי בלומנטל: יש עוד דברים פחות גדולים; זה קשור למשל לביטוח הלאומי: יש אלינו לא מעט פניות מהביטוח הלאומי שלמשל, בגיל שמונה-עשרה יש לא מעט תלמידים עולים שעדיין לא סיימו את התיכון וצריכים לשלם ביטוח לאומי, ואפילו אינם יודעים על כך.

נעמי בלומנטל: הם מוצאים את עצמם פתאום עם חובות עתק לביטוח הלאומי - זה דבר שצריך לפתור אותו.

נעמי בלומנטל: אינני חושבת שזה אמור להיות בעייתי במיוחד.

נעמי בלומנטל: דבר נוסף שברצוננו לשמוע זה בקשר לקליטת מורים עולים, מורים בעיקר מחבר המדינות, ההשתלבות שלהם בקליטת העלייה ותוכניות שונות.

נעמי בלומנטל: הוצגה כאן בפנינו תוכנית שבעינינו היא מאוד מוצלחת; הייתה תוכנית "מופת" של שילוב של לימודים אחר הצהריים גם של תלמידים עולים וגם של ותיקים עם מורים עולים, זאת אומרת ניצול הכישורים שלהם.

נעמי בלומנטל: מאוד התרשמנו אז, ומאוד המלצנו להמשיך ולמצוא כל דרך להמשיך את תוכנית "מופת".

נעמי בלומנטל: יש גם תוכניות אחרות שבוודאי אינן פחות מוצלחות, ואני חושבת שכדאי גם לשמוע מהן וגם לראות אם הן תוכניות טובות או לא.

נעמי בלומנטל: האם יש מישהו מחברי הכנסת שבשלב הזה רוצה לשאול משהו?

מיכאל נודלמן: יהודיים בחוץ לארץ?

מיכאל נודלמן: אני ביקרתי שם.

נעמי בלומנטל: לתלמידי חוץ לארץ, בעיקר בחבר העמים.

נעמי בלומנטל: זה פחות או יותר.

יוסי שריד: שביתת מורים לבין משבר שביתת סטודנטים.

יוסי שריד: בעוד זמן קצר יש לי פגישה שאת שכמותה מגדירים בדרך כלל באמצעי התקשורת "מכרעת" עם הסטודנטים.

יוסי שריד: אם לא אוכל להשתתף בכל הישיבה הזאת, כי אז אני מבקש את סליחתך ואת סליחת המשתתפים.

יוסי שריד: זה נכון שהייתי חבר בוועדה הנכבדה הזו לפני ארבע שנים.

יוסי שריד: הייתי חבר בוועדה הזו כי חשבתי שנושא העלייה והעולים הוא נושא שמעניין אותי.

יוסי שריד: זה מעסיק אותי, ולכן באתי לוועדה הזאת.

יוסי שריד: כאשר באתי לכאן בפעם הראשונה, בהיותי חבר כנסת ותיק ויושב ראש תנועה, חשבו שהתבלבלתי בחדרים.

יוסי שריד: לצערי הרב מקובל בכנסת שחלוקה לוועדות היא על פי איזה שהוא מידרג של בכירות; אני זוכר שיושב ראש הכנסת לשעבר שישב כאן, שאל אותי אם לא התבלבלתי בחדרים; אך באתי בדיוק למקום הנכון, כי זה נראה לי חשוב.

יוסי שריד: לכן ישבתי כאן, ועשיתי כמיטב יכולתי כדי לא להיות רק רשום כחבר ועדה, אלא גם להשתתף בישיבות.

יוסי שריד: אפתח במילים מאוד מאוד קצרות.

יוסי שריד: אחר כך חבריי מהמשרד, חבריי לעבודה, איש איש ימסור דיווח באותו תחום שהוא עוסק בו או אחראי לו.

יוסי שריד: אני רק רוצה לומר את הדברים הכלליים הבאים: קודם כל, מה שהתפרסם בעיתון "הארץ" לפני כמה ימים, למרבה הצער היה נכון.

יוסי שריד: במשרד החינוך בשלוש שנים קוצצו עשרות אלפי שעות, ואם אני מרשה לעצמי לומר אולי יותר מעשרות אלפי שעות.

יוסי שריד: יכול להיות שזה הרבה למעלה ממאה אלף שעות.

יוסי שריד: כאשר מקצצים בהרבה למעלה ממאה אלף שעות, אזי כאשר צריך להחזיר שעות למערכת, מביאים את השעות האלה ממקום שבו הן נחוצות.

יוסי שריד: שעות נחוצות כאלה היו שעות עולים, אזי גם לקחו את שעות העולים.

יוסי שריד: זה היה סוד כמוס במשרד החינוך כמה קיצצו, ומאיפה לקחו את השעות.

יוסי שריד: את הסוד הזה גיליתי להוותי כאשר נכנסתי למשרד.

יוסי שריד: כאשר נכנסתי למשרד, ובאילוצים תקציביים מאוד מאוד חריפים הייתי צריך להתחיל לנווט, לעשות את דרכי במערכת המסובכת הזאת, אמרתי לחבריי לעבודה שיש כמה דברים שאיננו מקצצים בהם.

יוסי שריד: אחד הדברים שאיננו מקצצים בהם זה עולים, עולים מחבר העמים ועולים מאתיופיה.

יוסי שריד: בזה אין אנו נוגעים, ובמידת היכולת אנחנו אפילו מתגברים, באילוצי תקציב מאוד מאוד חריפים, ותשמעו כאן את הדיווחים, ואני מניח שזו תהייה גם ההתרשמות שלכם.

יוסי שריד: זה בכל מה שקשור לשעות שהיו ואינן, והיו כלא היו.

יוסי שריד: בשעתו התקיים כאן דיון על המשאבים שמוקצים לעולים בכלל, לתלמידים עולים בכלל, לתלמידים ולתלמידות.

יוסי שריד: אני מקפיד לומר עולים, ובעיקר תלמידות ותלמידים יוצאי אתיופיה; זה למעלה כנראה ממאתיים מיליוני שקלים, זה סכום עתק, והרושם היה גם בוועדה ולא רק בוועדה שמושקעים הרבה מאוד משאבים, אבל לא לגמרי בטוח שהם מושקעים בדרך הכי יעילה.

יוסי שריד: לצורך זה הוקמה במשרד החינוך ועדה לבדיקת התוכנית הייחודית לתלמידים יוצאי אתיופיה, והוועדה ישבה במשך חודשים ארוכים וניסתה להעריך את כל ההשקעות התקציביות שמופנות לחינוך תלמידים ותלמידות יוצאי אתיופיה.

יוסי שריד: בעוד שלושה-ארבעה שבועות הוועדה הזאת תגיש את מסקנותיה לשר החינוך, וכאשר היא תגיש את מסקנותיה לשר החינוך אני אשמח מאוד להניח; אבל העבודה הזאת נעשתה, כי גם אני ביקשתי לדעת איפה הכסף.

יוסי שריד: משקיעים מאתיים ושלושים-מאתיים וארבעים מיליוני שקלים, אזי - איפה הכסף?

יוסי שריד: כפי שאתם יודעים, יש הרבה גורמי התערבות בתוך מערכת החינוך, שבחלקם - דרך אגב - עושים עבודה יוצאת מן הכלל; ובחלקם, כמו שקורה לפעמים, אולי אינם עושים עבודה יוצאת מן הכלל.

יוסי שריד: לפעמים אתה מוצא עשרות גורמי התערבות במקום אחד, וגורם התערבות אחד "דורך על הבהונות" של גורם התערבות אחר; ולפעמים אתה מוצא אולי מקום אחר ששם כמעט אין גורמי התערבות.

יוסי שריד: אני יכול לומר שמישהו אמר לי, זה פחות או יותר מדוייק, שברחובות בשכונה קריית משה היו שלושים גורמי התערבות, לא פחות ולא יותר.

יוסי שריד: אז כשיש שלושים גורמי התערבות -אפשר לומר ששלושים גורמי התערבות זה יוצא מן הכלל - אבל יכול להיות שמרוב גורמי התערבות אין זה כה בטוח שרואים בסופו של דבר את הילד או את הילדה.

יוסי שריד: ביקשתי לדעת איפה הכסף, איפה הוא מושקע, איך הוא נפרס בכל הארץ, ואם יש צרכים נוספים; ואם יש במקומות מסויימים אפילו עודף השקעה, גם זה יכול לקרות, אזי נקבל איזה שהיא תמונה.

יוסי שריד: בעוד כמה שבועות תהייה התמונה, והיא תהייה שלמה, והיא תוגש גם לכם.

לנשירה: אני רוצה לומר לח"כ נודלמן שביום שנכנסתי לתפקידי, החלטתי לבדוק את מערך הלימודים בחבר העמים.

לנשירה: גם שם יש דברים מאוד מאוד מסובכים.

לנשירה: בימים האחרונים אנחנו מקבלים אפילו דוחות על כך שיש דברים, אני אומר את זה מאוד מאוד באיפוק ובעדינות, שיש דברים שמחייבים תיקון, אפילו יסודי.

לנשירה: כשאנחנו מקבלים דוחות, דוחות עם נתונים, עם הקצבות, לאן ההקצבות הולכות?

לנשירה: פה ושם יש אולי חשש - לא לגמרי ברור מה עושים עם ההשקעות, אני אומר את זה בלשון מאוד מאוד מאופקת.

לנשירה: הדברים נבדקים בעצם הימים האלה.

לנשירה: אבל אני רוצה לומר דבר יותר משמעותי לפחות בעיניי, שתמונת החינוך היהודי-ישראלי בחבר העמים היא תמונה שאיש כמוני איננו יכול לקבל.

לנשירה: משום שהוא איננו יכול לקבל, מנוי וגמור איתו גם לשנות אותה.

לנשירה: אם בשיעור מכריע, ישראל, שמשקיעה שם כספים, מיוצגת על ידי מיגזר אחד בחברה הישראלית, בעל אופי אידיאולוגי מאוד מאוד מובהק, אינני יכול לקבל את זה, ואין לזה גם שום הצדקה.

לנשירה: אם המדינה איננה מממנת, אזי כל אחד יעשה שם כבתוך שלו.

לנשירה: זה לא עסקי, אני יכול להצטער על זה, אני יכול לשמוח, אבל אינני יכול לשנות.

לנשירה: אבל אם המדינה כן משתתפת במימון, אזי זכותה של המדינה לראות את עצמה מיוצגת בחבר העמים באופן יותר מדוייק, בשים לב אל הנוף האנושי, האידיאולוגי והמיגזרי של המדינה הזאת.

לנשירה: אם למשל, וזאת אחת התופעות ששמתי לב אליהן, אם ראיתי בשנה שעברה שתשעים אחוזים, ואני לא חושב שאני מגזים, תשעים אחוזים מהמורים שנשלחים לחבר העמים הם מורים חרדיים, ואפילו בני עקיבא אינם מיוצגים כמעט, שלא לדבר נניח על מורים חילוניים שאולי גם להם מותר לקחת חלק בחינוך הישראלי-יהודי בחבר העמים, כי אז כמובן שאינני יכול להשלים עם זה.

לנשירה: אשר על כן, מיניתי ועדה בראשותו של מר יאיר צבן, אדם שמבין גם בסוגיות של עלייה ועולים וגם בקיא בענייני חינוך.

לנשירה: הוועדה הזאת יושבת, והיא בודקת מה קורה שם, מה צריך לקרות שם ואיזה אופי החינוך צריך לשאת; ובאופן הדרגתי -אי אפשר לעשות מהפכה ביום אחד.

לנשירה: אבל כמו הרבה דברים שקשורים בחינוך, אנחנו בהחלט מתכוונים לחולל שינוי הדרגתי.

לנשירה: אני רוצה לומר לך שעל דלתי צובאים הרבה מאוד אנשים.

לנשירה: בשבוע שעבר אף זכיתי בביקור שאומרים שרק בני מעלה זוכים בביקור כזה, אפילו וולפסון היה אצלי, ואני חושב שהוא יצא מאוד מאוד מודאג.

לנשירה: וולפסון הוא אדם שמושך כאן בחוטים.

לנשירה: יום אחד אמרו לי שהסנטור ENAWAY רוצה להיפגש איתי, הוא איש מכובד מאוד, הוא סנטור חשוב מאוד, בוודאי שאני מקבל אותו.

לנשירה: אחר כך בדרך השמועה שמעתי שהוא בא עם וולפסון, ואני מכיר את הזיווגים האלה.

לנשירה: הבנתי שלא סנטור ENAWAY בא לבקר אותי, אלא וולפסון בא לבקר אותי תחת המטריה של ENAWAY.

לנשירה: אני מוכן לקבל את ENAWAY , וזו בוודאי תהייה זכות גדולה.

לנשירה: אף את וולפסון קיבלתי בלחץ פיסי מתון של אחד מהאנשים הבכירים בפוליטיקה הישראלית, שאני לא אנקוב בשמו, אבל כל אחד מהם בנפרד.

לנשירה: מה ל-ENAWAY ולחינוך היהודי-הישראלי בחבר העמים?

לנשירה: אזי בוודאי יש כוונה לשנות את זה באופן הדרגתי.

לנשירה: לו חשבתי שהלקוחות בחבר העמים מעוניינים באופי הזה של החינוך, אזי הייתי אומר: מה אני יכול לעשות, הלקוחות רוצים, הלקוח הוא זה שקובע, הוא זה שפוסק.

לנשירה: מכל מה שאני יודע, וגם על פי סקרים מסויימים שנעשו שם, הלקוחות אינם רוצים סוג כזה של חינוך.

לנשירה: הם רוצים סוג אחר של חינוך.

לנשירה: אזי אם גם הלקוחות רוצים סוג אחר של חינוך, וגם אנחנו חושבים שהמדינה צריכה להיות מיוצגת על פי מה שהיא ולא על פי מה שהיא לא, כי אז נדמה לי שמתחייב שינוי; ויהיה שינוי כבר השנה, אני מאוד מאוד מקווה, למרות שגם זה מסובך.

קריאה: מסיבית בוצעה לפני שנה?

יוסי שריד: היה שוד הסל לעולים.

יוסי שריד: היו צריכים למצוא שעות מכאן ומכאן, ואנחנו כמיטב יכולתנו, תוך כדי מאמץ גדול, מנסים להחזיר את השעות.

אופיר פינס-פז: עדיפויות אחרים משלך גם בתחום הזה, זה מצער אבל זה לגיטימי.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך כחבר ועדת הכספים מהפעם הקודמת, באה כל הפקידות, ובעצם הונתה אותנו בדרך שלא סיפרה לנו.

אופיר פינס-פז: זה מה שמדליק אצלי נורה אדומה.

יוסי שריד: אופיר פינס-פז, שלי קשה להשיב עליה - כי אני עובד עם האנשים האלה, שהם ברובם אנשים טובים מאוד, ואני נהנה לעבוד איתם, כי אני חושב שהם עושים עבודה נאמנה ומסורה, אבל לא הייתי רוצה להעמיד את עצמי אף פעם או לשים את עצמי בנעליים של האנשים שעומדים במצבים מן הסוג הזה.

יוסי שריד: לפי מיטב ידיעתי ניתנה הנחיה במשרד לומר שאין קיצוץ.

יוסי שריד: אומר שהיתה הנחיה שאין קיצוץ.

יוסי שריד: אני יכול לומר יותר מזה, ביום שנכנסתי לתפקידי והייתה חפיפה, אמרו לי חברים שלי לעבודה, לפני הפגישה הזו, שאי אפשר יהיה לפתוח את שנת הלימודים משום שחסרות המון שעות - אבל בין ארבעים לחמישים אלף שעות שמחסירים מייד, אי אפשר לפתוח בכלל את שנת הלימודים.

יוסי שריד: ובזמן החפיפה שאלתי מישהו על הארבעים-חמישים אלף שעות האלה שחסרות, ואמרו לי, מי שאומר לך שחסרות ארבעים-חמישים אלף שעות מבלבל לך את המוח, לא היה ולא נברא.

יוסי שריד: אחר כך הסתבר לי שזה נכון, לא ארבעים-חמישים אלף שעות, אלא למעלה ממאה אלף שעות.

יוסי שריד: אז במובן הזה זה היה נכון.

יוסי שריד: הרי כל הדברים הללו נעשים כאשר הם נעשים מתוך שקיפות מלאה.

יוסי שריד: הרי בכלל אין זה ברור איך למשל אתה ואני לא ידענו.

יוסי שריד: גם אני לא ידעתי.

יוסי שריד: אני חי פה כל הזמן; לא עזבתי את הארץ ליותר מיומיים-שלושה; אנחנו די מתעניינים, ולא ידעתי.

אופיר פינס-פז: מספרים.

אופיר פינס-פז: הם הסתירו את הקיצוץ.

מיכאל נודלמן: היסודי.

קריאה: החינוך -

יוסי שריד: על פי הרושם הכללי ולפי מיטב זיכרוני, הפרסום היה מדוייק.

נעמי בלומנטל: איפה נעלם הכסף, משום שמה שקורה כנראה, אני לא כל כך מתמצאת, אינני בוועדת החינוך וגם איני מורה, אבל נראה לי שייתכן שבתי הספר מקבלים את התקציב הזה ואחר כך יש להם מספיק חופש פעולה, אלא אם כן תתקנו אותי, כדי לנווט את הכספים לאן שהם רוצים.

נעמי בלומנטל: מה שהבנתי הוא שחלק הולך למשל לבירוקרטיה.

קריאה: שחמשת אלפים שעות שהגיעו כחוק לתלמידים, הולכות לחבר המדינות ולאתיופיה, ללימוד השפה העברית.

קריאה: השעות האלה שמומשו במימון משכורות רבנים, להפרדה בין המינים, בין תלמידים ותלמידות, בחינוך הממלכתי הדתי ושליחת מורים דתיים.

שמוליק דוד: מאותו המשרד.

יוסי שריד: "פרחו" בזמני, אבל זה "סיפור סבתא" על שני מיליארדי השקלים, ובהזדמנות זו, אם תרצו, אנתח לכם את שני מיליארדי השקלים במה שנקרא "שעות אוויר".

יוסי שריד: זה קשור אפילו בשביתת המורים.

יוסי שריד: זה דבר מופרך, יש שעות אוויר שהולכות לאיבוד.

יוסי שריד: הן אינן "מתאיידות", ואף אחד גם איננו "שודד" אותם.

יוסי שריד: מה זה "שעת אוויר"?

יוסי שריד: "שעת אוויר" זאת שעה שאינה מגיעה לתלמיד.

יוסי שריד: זו ההגדרה הכי פשוטה שאני יכול להציע.

יוסי שריד: ניתנות שעות למערכת, ואתה מחפש לאן "ברחה" השעה.

יוסי שריד: אני לא יצרתי אפילו "שעת אוויר" אחת.

יוסי שריד: יש סביב זה אגדות עממיות ממש מרקיעות שחקים.

יוסי שריד: צריך לקחת בחשבון שחלק ניכר מ"שעות האוויר" הוא חלק מהסכמי עבודה.

יוסי שריד: אם יש מישהו שיכול לשנות הסכמי עבודה עם ארגוני המורים, אזי אני מזמין אותו, ואני מייד מפנה לו את מקומי.

יוסי שריד: צריך לשנות את הסכמי העבודה עם המורים.

יוסי שריד: זו קבוצה אחת של "שעות אוויר".

יוסי שריד: קבוצה שניה, יש הרבה דברים שבגלל העובדה שהמערכת היא מעט מיושנת, לא דברים שאינם מתוקננים בתוך המערכת.

יוסי שריד: מה זה נקרא לא מתוקנן?

יוסי שריד: למשל, ספרייה בבית הספר איננה מתוקננת, כי היא מעולם לא תוקננה.

יוסי שריד: אזי אם מנהל בא למורה ואומר לו, תשמע, אתה תהייה אחראי לספרייה של בית הספר, ובתמורה לזה הוא גם נותן לו כמה שעות, זה נחשב ל"שעות אוויר".

יוסי שריד: מה אפשר לעשות?

יוסי שריד: מישהו צריך להיות האחראי.

יוסי שריד: חדר מחשבים לא מתוקנן.

יוסי שריד: אזי אם מורה הולך להיות ממונה על חדר המחשבים, הוא מקבל "שעות אוויר".

יוסי שריד: למה?

יוסי שריד: כי זה כאילו איננו מגיע במישרין לתלמיד.

יוסי שריד: אבל זה לא בדיוק "שעת אוויר".

יוסי שריד: במקרה הכי גרוע, בעוד הורדנו את כל השעות האלה, ואזי אנחנו לא בשני מיליארדים ולא במיליארד ולא בחצי מיליארד, אזי במקרה הכי גרוע, וזה ממש המקרה הכי גרוע, מורה או מורה "צ'ופרו" באיזושהי שעה.

יוסי שריד: נניח מנהל, אני יכול להעלות בדעתי, מנהל מאוד מאוד זקוק למורה מסויימת, והמורה הזאת איננה אוהבת את הרעיון שהיא מקבלת - כפי ששמעתי עכשיו ברדיו בדרכי לכאן - מורה בכיתה א', ממבשרת ציון, שמשתכרת 2,600 שקל ברוטו.

יוסי שריד: פחות משכר מינימום.

יוסי שריד: אזי נניח שבמקרה כזה המנהל אומר, אני מצ'פר אותה, ואז הוא נותן לה כמה שעות אוויר.

יוסי שריד: כדי לשפר משכורת.

יוסי שריד: אני הוריתי לפני שלושה ארבעה חודשים, סמוך מאוד למועד כניסתי, ביקשתי לבדוק את כל סוגי "שעות האוויר", כדי לראות.

יוסי שריד: דרך אגב, יכול מאוד להיות שיש באמת "שעות אוויר" בחלק הרבה יותר קטן ש"ברחו", ולא צריך להשלים עם זה.

קריאה: המיליארדים הלכו אך ורק לדברים האלה.

יוסי שריד: ולפי דעתי יש כבר ממצאים פחות או יותר.

יוסי שריד: אנחנו בהזדמנות נדבר על זה.

יוסי שריד: זו ועדת הקליטה, אבל אתם מתעניינים גם בנושא החינוך, אזי אני יכול לספר לכם על עוד כמה עיוותים שקיימים במערכת וצריך ליישר אותם.

יוסי שריד: הבעיה רק כשאתה מיישר עיוותים, הבעיה היא נניח - אני אתן סתם דוגמה.

יוסי שריד: נניח שמגמות מסויימות בחינוך קיבלו העדפה לעין שיעור, נניח מגמות טכנולוגית.

יוסי שריד: אחר כך מסתבר שהמגמות הטכנולוגיות שקיבלו העדפה של כמעט פי שניים פר תלמיד, במקרים מסויימים כמעט פי שניים פר תלמיד, פתאום מסתבר שהן לא כל כך טכנולוגיות.

יוסי שריד: הן עיוניות - הן לא טכנולוגיות.

יוסי שריד: רק מה?

יוסי שריד: בשביל לקבל אמרו טכנולוגיות, ונשאו את שם הטכנולוגיה לשווא, לא חינם.

יוסי שריד: מצאתם את "העבריינים", אזי תיקחו מהם.

יוסי שריד: או קיי, יפה, דרך אגב, חלק מהמקרים גם ניקח.

יוסי שריד: הבעיה רק שבמדינת ישראל מה שניתן איננו יכול להילקח.

יוסי שריד: מה זאת אומרת תיקחו?

יוסי שריד: ממי אני בדיוק לוקח?

יוסי שריד: אני לוקח מבית ספר.

יוסי שריד: בית הספר כבר התארגן במשך השנים על פי המערך הזה.

יוסי שריד: אם אקח ממנו בבת אחת, בית הספר יתפרק.

יוסי שריד: יש מקומות שבית הספר הזה הוא בכלל במקום חלש.

יוסי שריד: אזי נכון שהוא רימה אותנו, ואינני אוהב את זה.

יוסי שריד: אבל אם הוא במקום חלש, ונניח שבית הספר הזה גם התאושש קצת, האם עכשיו אבוא ואקח את זה ואגיד לו, עכשיו תחזור למקום שממנו באת.

יוסי שריד: זאת אומרת, הדברים אינם פשוטים גם כאשר לפעמים הדיווחים הם מאוד מאוד בעייתיים.

נעמי בלומנטל: בוועדה.

נעמי בלומנטל: נראה לי שאתה צריך להישאר בתפקיד הזה לפחות שלוש-ארבע-חמש שנים רק כדי לגלות.

שמוליק דוד: במשך שנה שלמה.

שמוליק דוד: בראש - הסמנכ"ל של המשרד שלך, יושבת ומרמה את עצמה במשך שנה.

שמוליק דוד: היא איננה יודעת על שני מיליארדי שקלים שנעלמו.

יוסי שריד: ושבע מאות מורים עולים.

יוסי שריד: בתשנ"ט היו חמשת אלפים ותשע מאות ועשרים מורים עולים.

יוסי שריד: בתש"ס ישנם ששת אלפים וחמישים מורים עולים.

יוסי שריד: יש מורים עולים שאין להם עבודה לצערי הרב, ואני מצטער עוד יותר לומר לכם שיש אלפי מורים שלא במערכת שאין להם עבודה.

יוסי שריד: לפי הערכתי, אתה תתקן אותי, מר יצחק כהן, אם אני טועה, חמשת אלפי מורים לא קיבלו השנה עבודה?

יוסי שריד: עם הכשרה מתאימה, ואין להם עבודה.

יוסי שריד: כמורים והם מורים, והם מחפשים עבודה, אין להם עבודה.

יוסי שריד: הבעיה היא בכל המיגזרים.

יוסי שריד: לפי דעתי, מתוך ששת אלפי המורים האלה, יש אלף ומשהו מורים ערביים, אלף חמש מאות, ובתוכם, בתוך ששת האלפים, יש גם מורים עולים למרבה הצער.

יוסי שריד: "מופת".

יוסי שריד: אחת הבעיות שלי היא שאני מגלה דברים חדשים, אבל אינני מפקיר דברים ישנים.

יוסי שריד: אחד היתרונות שלי, ואין לי הרבה יתרונות, אחד היתרונות שלי שאני לא מגלה הרבה דברים, כי אני מכיר את המערכת, ואני מכיר את "מופת", ואני מכיר גם את "מופת" בתל-אביב.

יוסי שריד: אני יודע שזה בית ספר נהדר, ואפילו קיבלתם שם המון קולות בבחירות הפנימיות שנערכו שם.

יוסי שריד: אני יודע שזה בית ספר נהדר עם הישגים נהדרים, ואני יודע שהוא גם קצת שנוי במחלוקת.

יוסי שריד: אנשי "מופת" אמרו לי שהוא בעייתי, כי הם רוצים יותר ללכת למקומות נוספים, חלשים, יותר אינטגרציה, והם אמרו לי את זה בעצמם, אני מצטט אותם; הם רוצים להרחיב את כולם, ואני התחייבתי לעזור להם.

נעמי בלומנטל: כשעושים עבודה טובה ומשקיעים מאמץ, אנחנו מנצלים את הכוחות שמגיעים לכאן.

יוסי שריד: יש קרנות שפועלות או לא; אני מניח שכן.

יוסי שריד: יש לנו קרנות שעובדות איתנו.

יוסי שריד: מה זה קרנות?

יוסי שריד: הקרנות זה בעצם משרד החינוך.

יוסי שריד: אתם יודעים שיש קרן קרב.

יוסי שריד: קרן קרב עושה עבודה נהדרת.

יוסי שריד: הייתי בשבוע שעבר בקריית-שמונה, היה ביקור יוצא מן הכלל, אמרו שבפעם הראשונה אין מבקשים שום דבר.

יוסי שריד: ראיתי שם באמת דברים יפים מאוד שמשנים את העיר עד ללא היכר.

יוסי שריד: קרן קרב פעילה שם, וראיתי הפסקה פעילה שבה היה נהדר.

יוסי שריד: אבל רק כדי לקבל פרופורציות, כשאומרים קרן קרב שעושה עבודה נפלאה, קרן קרב זה בערך שישה מיליוני שקלים מכספי הקרן, והמשרד נותן "סכום צנוע" בשיעור של מאה ועשרה מיליוני שקלים.

יוסי שריד: כשאומרים "קרן", שידעו במה מדובר.

יוסי שריד: אבל מה?

יוסי שריד: הקרן היא חשובה, כי התוכנית שלה היא נהדרת, והיא בנתה רשת יוצאת מן הכלל, ויש לה תוכניות לימודים טובות, וזה נותן גם למערכת מידה הרבה יותר גדולה של גמישות מכפי שיש לה במתכונת הקבועה שלה.

יוסי שריד: כי אז, זה נהדר.

יוסי שריד: אבל כשמדברים על כסף זה שישה מיליוני שקלים, וזה מאה ועשרה מיליוני שקלים, וששת מיליוני השקלים בטלים בתוכם.

יוסי שריד: יש קרן אחרת שהיא קרן די עלומת שם בארץ, כי בעליה הוא יהודי מוזר שאינו מתפרסם ואינו מצטלם.

יוסי שריד: זאת קרן נפלאה, שאין טובה ממנה, שנקראת קרן רש"י.

יוסי שריד: קרן רש"י עושה עבודה שאין מוצלחת ממנה בכל רחבי הארץ במקומות החלשים ביותר.

יוסי שריד: בכמה מקומות אני מאוד מאוד מתקשה לראות איך מערכת החינוך הייתה מתקיימת כפי שהיא מתקיימת בלי קרן רש"י לדוגמה, שגם משקיעה הון תועפות.

יוסי שריד: עשרה מקומות עכשיו, וגם משרד החינוך נתן את תרומתו הצנועה.

נעמי בלומנטל: שעוסקות בחינוך של ילדי אתיופיה, והג'וינט לקח על עצמו לרכז את כל הפעילות כדי שלא יהיו כפילויות.

נעמי בלומנטל: אז היה כאילו חסר המטצ'ינג (התיאום) של משרד החינוך.

יוסי שריד: חודש, וקיבלו את המטצ'ינג, ואפילו אחר כך קיבלתי איזו נזיפה.

נעמי בלומנטל: שריד.

נעמי בלומנטל: אני רק אתן לשניים-שלושה חברי כנסת שעוד רוצים להוסיף שאלות, ואז - גברת רחלה שיפר, את תיתני לנו את הסקירה.

נעמי בלומנטל: ח"כ אמנון כהן בבקשה.

אמנון כהן: אני רוצה להעלות איזו סוגיה של עולי חבר העמים.

אמנון כהן: בוכרים וקווקזים למעשה קיבלו איזה שהוא ביטוי במשרדי הממשלה, גם במשרד החינוך, אבל עולי בוכרה עדיין נכללים בחבר העמים.

אמנון כהן: אני חושב שהאפיון והייחודיות שיש להם אינם דומים; הבעיות אינן דומות.

אמנון כהן: יש הרבה מאוד נוער בסיכון, נוער שקשה לו מאוד להגיע לבגרויות ולהישגים.

אמנון כהן: מדובר במשפחות מרובות ילדים.

אמנון כהן: לא כל הבוכרים, אני מציין אלה שהגיעו מאזורים כפריים יותר, זאת אומרת, אין פה הכללה.

אמנון כהן: צריך פה לתת תיקון נקודתי מסויים באזורים שקלטו אותם.

אמנון כהן: ציינתי בפניך במפגש שזה רמלה, אור-יהודה ודרום תל-אביב, בגדול.

אמנון כהן: אחר כך יש עוד כמה נקודות.

אמנון כהן: אבל אם לא נעשה את זה עכשיו ומהר, ונגלה אותם, ונטפל בהם כרגע, זה אולי ייקח שנה-שנתיים כדי שיהיו באותה רמה או של חבר העמים או של ישראלים למעשה.

אמנון כהן: לתת להם את החינוך הנכון, שיעמדו במבחני הבגרות בהצלחה, ואז למעשה הכל בפניהם יהיה פתוח כדי להשתלב בחברה הישראלית.

אמנון כהן: אני אומר שצריכים לתגבר באזורים האלה שקלטו מגשרות, זה תגבור שעות וחיזוק בבגרויות; ואולי מלכתחילה לעשות איזה שהוא מחקר ולראות באמת מה האפיון של הבעיות, מה ידוע ומה צריך עוד לבדוק.

אמנון כהן: אני מאוד מבקש לשים דגש על העניין הזה במיוחד השנה.

אמנון כהן: אני אעמיד לרשותך את כל מה שאפשר מבחינתי, כי אני מכיר טוב את העניין הזה.

אמנון כהן: גברת רחלה שיפר התחילה לעבוד, נפגשנו, והיא התחילה לעבוד בתחום הזה.

יוסי שריד: החשוב הזה.

יוסי שריד: את הנושא.

יוסי שריד: כמה תלמידים יש?

יוסי שריד: האם יש לך איזו הערכה?

אמנון כהן: לעשות איזה שהוא מחקרון ולבדוק את זה.

אמנון כהן: כשאני קיבלתי נתון כמה תלמידים יש באור יהודה, אז אצלכם נתנו שיש ארבעים ושבעה תלמידים באור יהודה.

אמנון כהן: כשאני בדקתי, התוצאה הייתה שבע מאות ושלושים.

אמנון כהן: אזי אלו דברים שצריך לבדוק.

רחלה שיפר: כ"ברית המועצות".

אמנון כהן: שניכנס יותר מסיבית.

נעמי בלומנטל: העריריים, כי אנחנו כאן עסקנו הרבה מאוד בעולי אתיופיה, גם בשטח החינוך, מה שקשור לנשירה.

סופה לנדבר: ש"ס.

סופה לנדבר: זאת דעתי.

סופה לנדבר: אני חושבת שמערכת צריכה לשמש כמערכת לחינוך ולא לפרטיזציה של תנועה.

סופה לנדבר: אני חושבת שאתה טיפלת בזה נכון, ולפחות מצידי אתה מקבל את כל המחמאות.

סופה לנדבר: ברצוני להגיד לך שלפני חודש ימים הייתי בכמה סמינרים עם עולים חדשים.

סופה לנדבר: אני חושבת שבחינוך מיוחד יש היום לצערי.

סופה לנדבר: יש לי כמה שאלות.

סופה לנדבר: קורסים להכשרת מורים עולים.

סופה לנדבר: עם כל הדבר שחמשת אלפים מורים נמצאים בלי מקום פרנסה, אני חושבת שצריכים לתת דגש על אותם מורים שהגיעו והם די מקצועיים, אבל בלי רשיון של משרד החינוך הם אינם מתקבלים למערכת; והם צריכים לקבל שוויון זכויות כאשר הם מתקבלים ויש להם אפשרות לפחות להיכנס במכרז בצורה זו או אחרת למערכת החינוך, רק שאינם יכולים בגלל שאין להם קורסים להכשרה.

סופה לנדבר: קיבלתי המון תלונות שבעצם בזמן האחרון אין פתיחה של הקורסים האלה.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד לך שבעצם קיבלנו בפעם הקודמת שלך שהיית פה עם הסקיצה והסקר, נתונים כמה מורים עובדים במערכת החינוך.

סופה לנדבר: אני חושבת שצריכים דווקא לתת דגש על השנה הזאת, כי בשנה הזאת התקבלו פחות מורים מאשר התקבלו בשנים קודמות, ואני חושבת שצריכים להקדיש לזה יותר תשומת לב.

סופה לנדבר: באחד הסמינרים ראיתי סקר שהוא לא כל כך משמח - שאחוז הבגרות שאנחנו כל כך היינו מתגאים בו בתוך העולים ממדינות חבר העמים, שהוא היה הרבה יותר גבוה, פי שניים לפחות.

סופה לנדבר: יכול להיות שבגלל זה צריכים דווקא היום לטפל בעניין; כאשר אנחנו נרצה, זה יהיה מאוד מאוד מאוחר.

החינוך המיוחד: הדבר שמדאיג אותי גם בתוך העולים, אני חושבת שבמערכת החינוך יש מקום למדריכי רחוב, כי המצב הזה הוא פשוט לא סביר, לא טוב ומדאיג מאוד.

אבשלום וילן: ושניים מיליון שקלים; בכירים ידעו ושתקו.

אבשלום וילן: אני מעוניין לדעת: מאילו קבוצות עולים זה בדיוק נלקח, ואם זה תוקן?

אבשלום וילן: נקודה שניה: אני ראיתי פה גם בחוברת סמינרים לזהות ציונית.

אבשלום וילן: מסיבי לעזור לתלמידים בבתי הספר בכל הנושא של הזהות היהודית הציונית, שהיא לאוו דווקא דתית, אלא ביסודות הכי בסיסיים, והאם באמת מאמץ עיקרי מושקע בזה, או שגם פה "ברחו" שעות בכיוון מסויים ולא בכיוון הכללי המכובד?

יוסי שריד: השעות?

נעמי בלומנטל: שעות ישראל?

יוסי שריד: כהן, סגן המנהל הכללי של המשרד וראש המינהל הפדגוגי.

יצחק כהן: בשעות במשך שנתיים, ואז נתקבלה החלטה.

יצחק כהן: מאחר שהשעות של העולים החדשים אינן ניתנות כולם באחד בספטמבר, אלא יש זרימה מתמדת, הרי השעות, מניסיון של שנים קודמות, אינן מנוצלות כולן מהאחד בספטמבר; ואז כדי להתגבר על מצוקה של שעות כתוצאה מהקיצוצים או על בעיות פרופסיונליות כלליות במערכת, היה סיכום או הנחיה של השר ושל המנכ"ל לקחת ארבעת אלפים וחמש מאות שעות שנועדו לתלמידים עולים, ולתת אותן, מתוך ידיעה ברורה שהשעות האלה הן אמורות לחזור לבסיס התקציב בתקציב שנת 1999.

יצחק כהן: זאת אומרת, היה ברור לנו שבחודשים ספטמבר, אוקטובר, נובמבר – אין בעיה, כי ממילא לא כל השעות מנוצלות באחד בספטמבר, אבל ידענו שבתקציב שנת 1999 השעות האלה יוחזרו בבסיס התקציב.

יצחק כהן: לצערי הרב, תקציב שנת 1999, לכשנתקבל, לא הומר לשעות תקן נוספות, ואז נותרנו עם ארבעת אלפים וחמש מאות שעות פחות בתקופה שמהאחד בדצמבר עד סוף שנת הלימודים.

יוסי שריד: מדובר בפעילות חינוכית סביב הזהות, שאלת הזהות, הזהות היהודית, הזהות הלאומית וכך הלאה, אנחנו בוודאי נפקיע את זה ממונופול של חוגים אורתודוכסיים.

יוסי שריד: יש הרבה מאוד גורמים בארץ שמטפלים היום בנושא יהדות, גורמים דתיים לא אורתודוכסיים וגורמים חילוניים, שהן שתי קבוצות נפרדות.

יוסי שריד: גם הן יהיו שותפות בעניין הזה.

יוסי שריד: לפי מיטב זיכרוני, ה"קפיצה" בתרבות התורנית הייתה משנת 1997 לשנת 1998, שאז זה "קפץ" באמת במאות אחוזים.

יוסי שריד: בין שנת 1998 לשנת 1999.

יוסי שריד: אז זה קפץ באמת משמונה מיליונים לחמישים או שישים מיליונים.

יוסי שריד: אחר כך, דרך אגב, זה היה יותר - משום שאומנם בבסיס התקציב הופיע המספר הזה, אבל במשך השנה נתנו יותר.

יוסי שריד: השנה קיצצנו בתרבות התורנית וגם בתרבות החרדית בשיעורים ניכרים מאוד.

יוסי שריד: למרבה הצער אחר כך בגלל בעיות קואליציוניות, חלק הוחזר.

יוסי שריד: למרות הכל הקיצוץ הוא בשלושים אחוזים בהשוואה למה שהיה.

יוסי שריד: בשנה הבאה נעשה עוד משהו.

יוסי שריד: חבר הכנסת נודלמן, אני חושב שאני ואתה נמצא לשון משותפת בעניין זה.

נעמי בלומנטל: הכל יכול להשתנות מחדש.

יוסי שריד: שייכת למפד"ל.

יוסי שריד: הם קוצצו השנה בערך בשלושים אחוזים.

יוסי שריד: הקיצוץ המקורי היה יותר גדול, חלק מן הקיצוץ, הקיצוץ היה כשישים אחוז, אך לא מקצצים שום דבר בשישים אחוזים.

יוסי שריד: חלק הוחזר ברגע האחרון.

יוסי שריד: עדיין זה הרבה פחות ממה שהיה בשנה שעברה.

נעמי בלומנטל: אבל באמת בקצרה.

נעמי בלומנטל: רציתי לשאול על אודות המדיניות לגבי יום לימודים ארוך.

נעמי בלומנטל: האם יש תשומת לב מיוחדת במקומות שיש בהם ריכוזים יותר גדולים של עולים ?

נעמי בלומנטל: האם זה משתלב באיזה שהיא מדיניות שקיימת בעניין?

נעמי בלומנטל: לגבי שעות עזר.

נעמי בלומנטל: בהסתובבי בשטח גיליתי - ואולי מר יצחק כהן יוכל לענות על זה וגם ראש עיריית נצרת - שכשמגיעים עולים חדשים, הם אינם מקבלים מייד שיעורי עזר ממשרד החינוך, הרשות מתחילה לשלם את שיעורי העזר, והם אינם מקבלים את הכיסוי של מערכת החינוך.

נעמי בלומנטל: זה מה ששמעתי בשטח.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להעלות עוד דבר אחד.

נעמי בלומנטל: זה עלה גם כאן בוועדה.

נעמי בלומנטל: כיתות שיש בהם ריכוז גדול של עולים, בני עולים בכלל ובני העדה האתיופית.

נעמי בלומנטל: מה הגישה?

נעמי בלומנטל: יש בעניין הזה חוק.

נעמי בלומנטל: בזמנו ח"כ אדיסו מסאללה העלה את זה הרבה פעמים.

נעמי בלומנטל: ראינו את הכיתות ברחובות למשל וכיתות במקומות אחרים.

נעמי בלומנטל: מה המדיניות שלכם?

יוסי שריד: השאלות הקודמות יענה מר יצחק כהן או תענה גברת רחלה שיפר.

נעמי בלומנטל: בזמנו היו לנו נתונים קשים מאוד.

נעמי בלומנטל: אפילו מדובר על עשרה אחוזים, שנים-עשר אחוז מבין העולים החדשים.

נעמי בלומנטל: ממך לא קיבלנו נתונים.

רחלה שיפר: עכשיו בבדיקה ילד מול ילד בכל הרשויות המקומיות.

רחלה שיפר: … למשרד החינוך, ואנחנו עכשיו אוספים את התגובות שלהם.

רחלה שיפר: איפה הילד, מי לומד, מי יצא לחוץ לארץ, מול משטרת הגבולות.

נעמי בלומנטל: אחרי הדברים האלה כל הזמן.

יוסי שריד: אזי אני רוצה להגיד שבעניין זה לפי דעתי עומדות היו רגלינו בשערי מהפך.

יוסי שריד: אני אגיד גם למה.

יוסי שריד: גם זה לא פשוט.

יוסי שריד: יש בתי ספר עם ריכוזים גבוהים של תלמידים ותלמידים יוצאי אתיופיה, והבעיות מוכרות.

יוסי שריד: לא צריך לנתח אותן במקום הזה, כי כולם מכירים את הבעיה.

יוסי שריד: אני נוטה לומר שיש מעבר איטי של תלמידות ותלמידים מהחינוך הממלכתי דתי לחינוך הממלכתי.

יוסי שריד: לפי דעתי זה מגיע עכשיו כבר לשלושים אחוזים.

יוסי שריד: היה תשעים וחמישה אחוזים בממלכתי דתי.

יוסי שריד: היום שלושים אחוזים בממלכתי.

יוסי שריד: אני חושב שגם החינוך הממלכתי דתי באיזה שהוא מקום מבין שהוא לקח על עצמו מטלה כבדה מדיי, ולכן אינני בטוח שהם רואים את זה בדאגה יוצאת מן הכלל, גם אם הם מבינים שזאת הייתה מעמסה כבדה מדיי, וכנראה צריך שיקרה משהו.

יוסי שריד: זה תהליך שמתקיים, והוא בעינו, ואני חושב שזה תהליך מבורך.

יוסי שריד: אני קיבלתי החלטה אחרי שקיימתי הרבה פגישות עם חברים יוצאי אתיופיה, על פתיחת אזורי הרישום בכל הארץ.

יוסי שריד: זה דבר שלפי מיטב ידיעתי דיברו עליו הרבה זמן, אבל מעולם לא ביצעו אותו.

יוסי שריד: אנחנו נפתח את אזורי הרישום לילדים יוצאי אתיופיה.

יוסי שריד: זה לא דבר קל.

יוסי שריד: זה אומר שכל הורה, אבא ואמא והילד בעצמו, יוכלו לבחור כל בית ספר מבלי שהם מוגבלים על ידי אזור רישום.

יוסי שריד: אני חושב שזאת החלטה חשובה.

שמעון סלומון: מבחינתנו, מפני שיוצאי אתיופיה מתגוררים בריכוזים גדולים מאוד.

שמעון סלומון: פתיחת אזורי רישום תאפשר איזה שהוא פיזור מסויים בבתי הספר שישנם, ולא לפי אזור רישום בבתי ספר מסויימים, שאז יש לנו בעיות.

שמעון סלומון: לכן פתיחת אזור רישום אמורה לפתור חלק מהבעיות.

נעמי בלומנטל: פשוט מספר אנשים שרוצים להשמיע את דברם כאילו מהשטח, ואולי אם אתם מוכנים עוד כמה מילים מהם; אהי רוצה לשמוע גם את המשטרה לגבי נתונים של פשיעה בקרב ילדים ובני נוער.

סוזי בן ברוך: אותם כרגע.

סוזי בן ברוך: מספטמבר הנתונים מאוד מדאיגים במעורבות של קטינים, הן מחבר העמים והן אתיופים ואחרים.

סוזי בן ברוך: יש עלייה של יותר מחמישה-עשר אחוזים.

סוזי בן ברוך: קטינים בפלילים, עלייה של כחמישה-עשר אחוז מהשנה שעברה לשנה הזאת, גם משום שאנחנו במיצוב שלנו התמקדנו, והתחלנו לעשות חלוקה ברורה בין האתיופים ובין העולים מחבר העמים והאחרים.

סוזי בן ברוך: התמונה קשה, ואני ביקשתי מחקר מהמדען הראשי ממשרד השר שלנו.

סוזי בן ברוך: המחקר עומד להתפרסם בעוד כשבועיים.

סוזי בן ברוך: גם המחקר מצביע על מעורבות של בני נוער עולים, לא רחוק מהנתונים שלנו.

סוזי בן ברוך: ביקשתי מהמדען הראשי לתת לנו מודל של המשטרה מול הרשויות האחרות.

סוזי בן ברוך: במחקר הזה מעורבים גם משרד העבודה והרווחה, ויש גם נציג ממשרד החינוך.

סוזי בן ברוך: משטרת ישראל נערכה כבר לפני מספר שנים לחדירה גם לבתי הספר של משרד החינוך.

סוזי בן ברוך: אנחנו היום, בשנה זאת, החלטנו להתמקד מול מינהל חברה ונוער בבתי הספר הערביים ומול קידום נוער במשרד החינוך, שמחזיק בעצם את רוב הנוער בסיכון.

סוזי בן ברוך: יש לנו פרוייקטים ייחודיים מול קידום נוער במשרד החינוך ומול אגף הכשרת פיקוח כוח אדם במשרד העבודה והרווחה; יש היום שישה-עשר אלף תלמידים שרוב הזמן עובדים יותר מאשר לומדים, וכחמישים אחוזים מהם בני נוער עולים.

סוזי בן ברוך: משטרת ישראל חדרה לכלל האוכלוסייה הזאת.

סוזי בן ברוך: אנחנו עושים עבודה מאוד רצינית איתם.

סוזי בן ברוך: יש שם שיתוף פעולה מאוד פורה.

סוזי בן ברוך: חלקם אפילו התנדבו למשמר האזרחי במגמה להכניס אותם לקהילה של היום.

סוזי בן ברוך: שם יש לנו אחוזי הצלחה לא קטנים, אבל הנתונים די מדאיגים.

סוזי בן ברוך: אני לא בטוחה שזה עוד חמישה-עשר אחוזים; זה בגלל שאנחנו סיגלנו יותר טוב את הנושא של נוער עולה.

יוסי שריד: מסוג המחקרים ש"יורים" נתון ואחר כך רצים אחרי הנתון כדי לברר מה משמעותו.

יוסי שריד: אם אלה הנתונים, כי אז רע מאוד.

יוסי שריד: אבל אין מה לעשות, מול נתונים אין מה לעשות.

יוסי שריד: מכיוון שהסיווגים שלכם אחר כך ייעלמו, ומה שיישאר זה שיש עליה של חמישה-עשר אחוזים - למרות שאולי אין עלייה וזה תוצאה ממיון אחר שלכם - אזי צריך קודם כל לבדוק במה מדובר.

סוזי בן ברוך: במספרים אפשר לומר שכארבעת אלפים בני נוער הגיעו לטיפול למשרד העבודה והרווחה.

סוזי בן ברוך: ארבעת אלפים בני נוער עולה נחקרו במשטרת ישראל במהלך שנת 1999.

סוזי בן ברוך: את זה אני יכול להגיד בוודאות, כי הם גם הגיעו לטיפול במשרד העבודה והרווחה.

סוזי בן ברוך: הבה נרד מהאחוזים, כי את זה אני יכולה לבדוק בשנה הבאה מול הסבב החדש באחוזים.

יהונתן וודג'י: והצוות ביקרנו באחד מבתי הכלא במרכז הארץ, ושם הופתענו לגלות שארבעים וחמישה אחוזים מהאסירים עולים חדשים.

יהונתן וודג'י: הם פשוט נמצאים בכלא, וסוגי העבירות שהם ביצעו מאוד קשים.

יהונתן וודג'י: זאת אומרת לא סוגי עבירות קלות שמכירים.

יהונתן וודג'י: זה בעצמו מצביע על הרווחה או החינוך, פשוט לא מטפלים נכון, או שיש להם קושי להתמודד עם הבעיות האלה.

יהונתן וודג'י: זאת שאלה מאוד קריטית, כי אם ארבעים וחמישה אחוז מהאסירים שהגיעו לכלא הם עולים, הדבר צריך להדאיג את כולם, ויש לעשות משהו.

קוסטיה שוויביש: למורים עולים.

קוסטיה שוויביש: באו ארצה ארבעים אלף, ולפי הנתונים עובדים ששת אלפים.

קוסטיה שוויביש: רציתי לדבר לא רק על תלמידים שהם בעייתיים, אלא על תלמידים טובים.

קוסטיה שוויביש: ישנם גם כאלה מתוך התלמידים העולים.

קוסטיה שוויביש: בקשר לכל התוכניות של חינוך משלים, צריך פתרון בעצם לשתי בעיות.

קוסטיה שוויביש: בעיה אחת זה חינוך משלים איכותי.

קוסטיה שוויביש: הבעיה השניה זה תעסוקה למורים עולים.

קוסטיה שוויביש: היו זמנים טובים יותר, הרבה יותר, כאשר במערכת למשל של איגוד המורים העולים היו מועסקים למעלה מחמש מאות מורים.

קוסטיה שוויביש: זאת הבמה שלנו במערכת החינוך בארץ.

קוסטיה שוויביש: היום, אחרי תקופה קשה מאוד, מוחזקים בקושי אצלנו כמאתיים וחמישים – מאתיים ושמונים אנשים, כאשר אלו הן הפרות של קיצוצים במערכת החינוך.

קוסטיה שוויביש: כאשר משרד החינוך תמך בנו במקרים הרבה יותר משמעותיים, היינו יכולים לתת פתרונות לתעסוקה הרבה יותר טובים לכל הארגונים העובדים.

גדעון עזרא: העמים, ואני מקווה שהיא תמשיך.

גדעון עזרא: לפעמים נופל איזה צעיר בכיתה י' או בכיתה ט' שהוא דובר רוסית, ועוד לא קלט את השפה העברית.

גדעון עזרא: שמעתי על בעיות כאלו של נערים בודדים שנופלים בבתי הספר ואינם מבינים את מה שקורה שם, מפני שלוקח להם זמן לקלוט את הנלמד.

יוסי שריד: עם העולים החדשים?

גדעון עזרא: יחסית מהר.

גדעון עזרא: אבל מורים עולים חייבים לדעתי.

גדעון עזרא: התלמידים אינם מבינים מה שקורה בכיתה;" הולכת" להם שנה.

קריאה: בעיות במערכת של איגוד המורים העולים, כחמישה-עשר אחוז הם תלמידים עולים.

קריאה: אנחנו קולטים עליה.

אפרים יפתח: השר יוסי שריד, דווקא לדבר על חצי הכוס המלאה.

אפרים יפתח: אני, שבא מקיבוץ של השומר הצעיר, רוצה לשקף לפניכם שתי תמונות מחיי היום-יום.

אפרים יפתח: בכל יום אחר הצהריים כל תלמידי חוות הנוער הציוני כולם, זכאים ורשאים בפועל להיכנס למקום שאנחנו קוראים לו מרכז למידה, ובכוונה איננו ממקמים אותו בבית הספר, והם פוגשים שם כל מורה מכל דיסיפלינה או מקצוע .

אפרים יפתח: כל חניכי חוות הנוער הציוני מקבלים חינוך - בניגוד לכיוון החינוך המשלים, קצרה היריעה מלתאר - להקת המחול הייצוגית, להקת הזמר הייצוגית ושפע חוגים בחינוך המשלים.

אפרים יפתח: רציתי בעצם לנסות ולמקד את הדברים בשתי נקודות שעלו כאן.

אפרים יפתח: האחת, שייתכן שבאותם מקומות שאנחנו קוראים להם "שעות אוויר", ייתכן שלא תמיד המשמעות של "שעת אוויר" היא בהכרח כל כך שלילית.

אפרים יפתח: אינני יודע אם זה נעשה, אבל אם הייתי אני עומד בראש המערכת של החווה וחטאתי, ולקחתי שעה אחת שניתנה לסעיף איקס, אבל נתתי אותה לדני ולמריאנה, אני לא בטוח שהחטא או המשמעות שמתלווה למושג "שעת אוויר" הם באמת כל כך חריפים כמו שהם נראים; ומנגד רציתי לומר שאני כן מסכים עם הדברים שאם ההקצאה שניתנת למוסד חינוך מקומי, לבית ספר מסויים קונקרטי, אכן מנוצלת במלוא עוזה על בסיס הסעיפים שניתנו לה, אפשר להסתדר עם זה.

אפרים יפתח: כמעט כל חניכי חוות הנוער הציוני הם עולים, ואני חושב שאנחנו מביאים או שולחים הביתה בסופי שבוע, אחת לשבועיים, אנשים מאוד מאוד שבעי רצון ממה שהם מקבלים בחווה.

מריאנה: ובמקצוע שבו קשה לי אני מקבלת עזרה, מורה פרטי.

מריאנה: כשבאתי הנה נתנו לי שיעורי אולפן, ולמדתי עברית די מהר.

דני: ציינה קודם.

דני: שיעורי עזר וההפרדה הזאת שמוציאים אותנו מהכיתות כדי לתגבר אותנו לבגרויות, בגרות עולים.

נעמי בלומנטל: בשלטון המקומי על העולים, על כל הנושא של העולים החדשים.

מנחם אריאב: קיימנו עם השר הנוכחי לחינוך פגישות אין ספור בהנהלה.

מנחם אריאב: יש אוזן קשבת.

מנחם אריאב: לא תמיד יש פתרונות, אבל אני מודה שיש אוזן קשבת, יש קשר וקומוניקציה טובה בנושאים עצמם.

מנחם אריאב: מה זה ילד עולה חדש?

מנחם אריאב: נדמה לי שזה לא ברור לכל המערכת.

מנחם אריאב: ילד הוא עולה חדש בשנה הראשונה.

מנחם אריאב: האם הוא כבר נקלט?

מנחם אריאב: הוא כבר עובר כתלמיד רגיל.

מנחם אריאב: הרשויות אינן יכולות לשאת במעמסה הזאת בעיקר בישובים עתירי עולים, במקרה זה אני מייצג את אחד הישובים האלה, ארבעים ושמונה אחוז תלמידים עולים חדשים במערכת.

מנחם אריאב: זה לא פשוט.

מנחם אריאב: ומי שמדבר על ברית המועצות כעל מיקשה אחת, איננו מבין אולי את העניין.

מנחם אריאב: חברים יקרים, יש גם ילדים מצ'צ'ניה ויש גם ילדים מקווקז, ילדים שלא ידעו מה זה חינוך עשר או שתים-עשרה שנה, חיים במלחמה, הם אינם יודעים מה זה משטר, מה זה חוק, מה זה סדר, מה זה בית ספר.

מנחם אריאב: לכן אי אפשר לעשות הכללה ולהשאיר אותם בזה ששנה ראשונה הם עולים חדשים.

מנחם אריאב: לנו יש בעיה מאוד קשה בתחום הזה.

מנחם אריאב: המשרד עושה מאמצים כבירים, עוזר לנו, אבל אין די בזה, ופעם אחת צריך להגיע לאוצר או למערכות הכנסת להגדרה מה זה ילד עולה חדש.

מנחם אריאב: לשיכון האדם זכאי תשע שנים, לרכב נדמה לי חמש שנים.

מנחם אריאב: ילד במערכת החינוך שצריך להפוך אותו לישראלי, הוא שנה אחת עולה חדש.

מנחם אריאב: אני אקח את יישובי כדוגמה.

מנחם אריאב: מהיום הראשון שהגיעו ילדים אתיופיים, הם נרשמו על פי אזור רישום.

מנחם אריאב: שום פרוטקציה של החינוך הדתי או של הממלכתי דתי, עד כדי כך שהשר יצחק נבון כשהיה שר החינוך איים להכניס אותי לבית סוהר, כי אני פועל בניגוד להוראות.

מנחם אריאב: אני מודיע לכם, מודל נפלא, תבואו תראו.

מנחם אריאב: ילדים אתיופיים בכל מערכות החינוך.

מנחם אריאב: כבר קצינים בצה"ל, בוגרי סיירות, לא נתנו להם "הדגרה" של חינוך אחד.

מנחם אריאב: לכן אני מציע לחבריי האתיופיים לא להיצמד לנתון של איזה הסכם שנעשה על ידי מי שנעשה, לפני עשרים או שלושים שנה.

מנחם אריאב: תקציב השלטון המקומי הולך לחינוך.

מנחם אריאב: לא אומר על ישובי בכלל, בין ארבעים לחמישים אחוזים.

מנחם אריאב: זה עומס אדיר.

מנחם אריאב: לא תמיד משרד הפנים מאפשר לנו את כל הוויסות הזה.

קריאה: מעבירות לילדים העולים.

מנחם אריאב: מבין אותו.

מנחם אריאב: אנחנו מקבלים מענקי קליטה במשרד הפנים.

מנחם אריאב: מה זה שייך למשרד הפנים?

מנחם אריאב: יש מערכות למשרדים ייחודיים שבהם ישנה מעמסה של קליטה - כמו חינוך או רווחה, ואין מגיעים משם כספים, וזה שוב הולך ומגדיל את העומס עלינו.

שעות לימוד: ישנה עוד תופעה של בתי ספר פרטיזניים, שאני לא אקרא להם אחרת.

שעות לימוד: אצלי זה נקרא שובו.

שעות לימוד: אני פותח שנת לימודים מסודרת, לא רק אני אלא יישובים בצפון, פתאום נושרים ילדים, סוגרים כיתות, מורים מפוטרים או מוצאים מהמערכת, ואין אישור לבתי הספר האלה לפעול.

שעות לימוד: אנו מנועים מלפעול בעניין הזה.

שעות לימוד: השאלה היא: מהו הפתרון?

שעות לימוד: אני יודע שגם משרד החינוך עושה מאמצים לפתור את הבעיה הזאת.

שעות לימוד: אבל לא יכול להיות שאצלי יצאו מהמערכת שבעים וחמישה תלמידים עם תחילת שנת הלימודים.

שעות לימוד: פירוש הדבר ארבע מאות פחות.

שעות לימוד: צריך להגיע לאיזה שהוא סדר בעניין הזה.

שעות לימוד: יום לימודים ארוך אין עדיין בכל הישובים.

שעות לימוד: אני מבין שהמשרד מפנה למקומות שיש בהם בעיות קשות.

שעות לימוד: מה אמות המידה?

שעות לימוד: אינני יודע, אבל זה עוד לא הגיע לכל הישובים עתירי העלייה, אולי הגיע לישובים, אדוני השר, עתירי הבעיות, לא עתירי העולים.

שעות לימוד: בעיית האלימות היא קשה.

שעות לימוד: אין לנו כלים להתמודד איתה.

שעות לימוד: הקימונו יחד עם המשטרה ועם משרד הרווחה ובראשות משרד החינוך ועדה העוקבת אחרי זה.

שעות לימוד: אין לנו כלים, אין לנו מדריכים לשעות אחרי הצהריים.

שעות לימוד: שינינו את השיטה, במקום מדריכים במועדונים, מדריכים ברחוב, לקרוא לילדים להביא אותם למסגרות האלה.

שעות לימוד: זה לא קל.

מנחם אריאב: והרווחה מקצץ מדי פעם.

מנחם אריאב: אז שוב באו אלינו, כי מה, לא ניתן לאותו ילד אוכל?

מנחם אריאב: לא ניתן לו לבוא למועדון?

נעמי בלומנטל: כך קשה, ואתה שומע מה "נופל" על משרד החינוך, ומה על המשרדים האחרים?

נעמי בלומנטל: אינני יודעת.

נעמי בלומנטל: אם אתה בבית ספר אז האלימות היא חלק מהמערכת, היא בתוך המערכת.

נעמי בלומנטל: מה קורה אחר הצהריים?

נעמי בלומנטל: מה קורה כשיוצאים מבית הספר?

מנחם אריאב: הקליטה בחינוך הוא עלינו.

מנחם אריאב: לכן אני אומר, במצב הזה לקחנו מדריכי רחוב להביא אותם למועדונים, להביא אותם למתנ"סים, להביא אותם למסגרות הקיימות, וצריך לדעת שזהו ילד או גורם שבא מברית המועצות או לא חשוב מאיזה ארץ, הפוחד מחינוך מטעם.

מנחם אריאב: זה הביא אותנו להביא אותם אל המועדונית.

מנחם אריאב: מי שפועל זה משרד החינוך, משרד העבודה והרווחה ואנחנו.

2239: הרבה יותר קשה.

2239: ניסו להציג גם נציגי המשטרה, ישנן כנופיות, ישנן קבוצות נוער בסיכון, שאינן מטופלות כמעט על ידי אף אחד.

2239: המצב הוא חמור.

2239: יש כנופיות שגובות דמי חסות, משתמשות באלימות, בקרב הגטו - תסלחו לי שאני משתמש במילה גטו - גטו כי יש ריכוזים של עולים חדשים.

2239: אנחנו כוותיקים כמעט שאיננו מרגישים את זה.

2239: הדבר הזה קיים, הוא חמור, מקבל תאוצה, אין מדברים על זה כי לאף אחד אין האומץ לתת סטיגמות לעולים, ואני האחרון שרוצה לתת סטיגמות לעולים, כי גם אני בא מקרב העולים.

2239: המצב הוא חמור ואינו מטופל, לא על ידי המשטרה ולא על ידי שום גורם, כי אין לזה תקציבים.

2239: אנחנו ביחד עם משרד הקליטה עוד בקדנציה הקודמת, תכננו, ובמשותף איתם התחלנו לגלגל פרוייקט למאבק באלימות.

2239: התקציבים אינם מגיעים.

2239: הקמנו ועדות וגופים מקצועיים, ובשטח שום דבר לא זז.

2239: כל משרד בתוך המשרדים עצמם, את משרד החינוך אני הכי פחות מכיר, אבל שאר המשרדים, ישנם אגפים שכל אגף מנסה לעשות משהו בכוחות עצמו; יש פיזור של תקציבים ובזבוז של תקציבים אדירים.

2239: הכסף נמצא, אבל כשאתה הולך לכתובת שבה הוא צריך להימצא, אינך מוצא אותו.

2239: הכסף מפוזר ומבוזבז ואיננו מגיע לשטח.

נעמי בלומנטל: שבממשלה הקודמת גם שר העבודה והרווחה בעצם לקח על עצמו את הפרוייקט של טיפול בכל הנשירות, זאת אומרת מהשלב שילד עוזב את בית הספר.

נעמי בלומנטל: מהאחריות שלכם על הילדים גם כשהם עוזבים את בית הספר?

נעמי בלומנטל: בית הספר כאמור מסתיים בשעה אחת.

נעמי בלומנטל: מה קורה לאחר מכן?

נעמי בלומנטל: או שזה בכלל לא בתחום אחריותכם?

אנה איסקובה: שושני וצמרת המשרד.

אנה איסקובה: כל הדברים שאנחנו מדברים עליהם היום, אז ניבאו אותם העולים ופדגוגים מקרב העלייה.

אנה איסקובה: דהיינו, הם דיברו על כך שאנחנו צפויים לאלימות, לנשירה ולכל הבעיות האלה.

אנה איסקובה: ישנו איזה שהוא איפיון מיוחד, איפיון כרונולוגי מיוחד בנוער של בית המועצות לשעבר, ש"נפל" לתקופה לא פשוטה של התפרקות של מסגרות אידיאולוגיות.

אנה איסקובה: ישנם איזה שהם איפיונים שהם בהחלט מדאיגים היום, גם את הפדגוגים של ברית המועצות.

אנה איסקובה: אני חושבת שהדבר החשוב ביותר הוא להשתמש באותם פסיכולוגים ובאותם פדגוגים שיודעים היטב לפחות את המרכיב הזה.

אנה איסקובה: ברור שמרכיב של עלייה וכך הלאה זה משהו שמובן גם לפסיכולוגים ולפדגוגים הישראליים.

אנה איסקובה: אבל יש פה מרכיבים מיוחדים.

אנה איסקובה: במשך עשר השנים האלה יש מתודיקות, התפתחו מתודיקות מאוד מיוחדות במכונים מיוחדים העוסקים בפסיכולוגיה של היהודים שפיתחו אותה עולים.

אנה איסקובה: המערכות האלה, נקראות משלימות ומחזירות חלק מהילדים לבתי הספר.

אנה איסקובה: אני חושבת שצריך להתייחס לזה, וצריך להבין שיש דברים שצריך להיעזר בהם בצוות שהגיע יחד עם הילדים מברית המועצות לשעבר, מפני שפשוט יש דברים שהם מבינים יותר טוב.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שזה בהחלט רעיון נכון.

חיים אסולין: היא דבר מאוד מבורך.

חיים אסולין: כמו שהוצגו הקשיים גם ברמה של ההישגים הגבוהים, אוכלוסיית העולים הביאה ברכה לעיר.

חיים אסולין: אני רוצה לגעת בשתי בעיות שמנהלי בתי הספר נפגשים איתן, ואני רוצה לתת להן ביטוי.

חיים אסולין: הדבר האחד, ישנם היום בתי ספר שבהם הם מהווים עשרים אחוזים, עשרים וחמישה אחוזים ולפעמים שלושים אחוזים מכלל הילדים.

חיים אסולין: התקצוב של התמיכה בידי העולים הוא אישי, והוא נוגע לתקופת זמן מאוד מוגבלת.

חיים אסולין: הנגיעה הזאת מהווה מכשלה גדולה מאוד בקידום האוכלוסייה מצד המנהלים.

נעמי בלומנטל: אריאב שמדובר בשנה.

נעמי בלומנטל: והשאלה, האם אתה מדבר על השנה השניה?

חיים אסולין: של למעלה משליש מאוכלוסיית העולים בעכו, שהם יוצאי קווקז דווקא.

חיים אסולין: המשפחות האלה סוחבות איתן חסך מתמשך ומצוקה משפחתית שהיא קיימת.

חיים אסולין: אנחנו מחפשים דרך לתת להם תמיכה.

חיים אסולין: אני חייב לומר שהמשרד עוזר לנו בלא מעט פעילויות, כמו מגשרים, כמו מועדוניות בית ספריות, ובכל זאת אני מדבר ברמה של הוראה אישית ישירה לקבוצות הילדים האלה.

חיים אסולין: מנהלי בתי הספר מעלים את הסוגיה הזאת חזור ושוב , וזה מהווה קושי.

חיים אסולין: נקודה שניה היא הצד הכלכלי של הילדים.

חיים אסולין: לדאבוני הרב אין לנו, אני מדבר ברמה של הישוב שלנו, אין לנו פתרון לחסך הכלכלי של סיפוק דברים בסיסיים, והמשפחות האלה נושאות מצוקה ממושכת של חוסר בספרים.

חיים אסולין: לדאבוני, מאות ילדים, אני פותח את שנת הלימודים בלי שיש להם ספר או מחברת; בוודאי בנושא של תשלומים לסל תרבות, לטיולים.

חיים אסולין: אלה שתי נקודות שמנהלי בתי הספר ביישוב ביקשו להעלות, ואני רוצה לתת לזה ביטוי כאן, כי זה קושי שמכביד מאוד על אפשרות לקדם את האוכלוסייה; בצד זה אני אומר שהם בהחלט הביאו לנו ברכה גדולה מאוד ליישוב -אבל צריך גם להעלות צרכים אחרים.

נעמי בלומנטל: אינני יודעת אם יש לזה מענה.

נעמי בלומנטל: קושי כלכלי, כשאתה רואה ילדים, כמו טיול שנתי שאין יכולים לממן.

מנחם אריאב: אצלי ובהרבה רשויות, בגלל זה שלהורים אין כסף.

מנחם אריאב: זו שאלה איך עושה זאת כל רשות.

מנחם אריאב: נעזרים במשרד החינוך, נעזרים בכל מיני גורמים.

מנחם אריאב: אין ילד שאיננו יוצא לטיול בגלל כסף.

מיכאל רייף: ושמונה אלף עולים חדשים.

מיכאל רייף: מעשרת אלפים תלמידים מקבלים את שעות העזר, וזה אומר משהו, אני לא צריך להמשיך, רק אלפיים.

מיכאל רייף: אני שואל שאלה פשוטה: איך אני יכול להגיע לשיתוף פעולה עם קרן כמו קרן רש"י?

יוסי שריד: הזה שלכאורה הכל בסדר.

יוסי שריד: יש לי אפילו ראש עירייה באחת הערים האלה.

יוסי שריד: אין זה אומר שבערים האלה אין בעיות.

יוסי שריד: כשאתה אומר הרצליה, להרצליה יש ארבע שכונות בעייתיות.

יוסי שריד: לכן אני יודע שמקומות כאלה לפעמים נפגעים.

יוסי שריד: אני אינני בעל הקרן, אבל הקרנות האלה הן לא לדיון.

אורי טמיאט: מאמצים גדולים מאוד בנושא של יוצאי אתיופיה.

אורי טמיאט: אנחנו עובדים בוועדה משותפת באישורו של השר ועם מינוי של השר הקודם, איך לנתב נכון את התקציבים של יוצאי אתיופיה, שחלק מהם, כפי שאנחנו שמענו היום, מבוזבזים, וזה היה ידוע לנו.

אורי טמיאט: במסגרת הוועדה ידענו שמנסים להסתיר מאיתנו את הדבר הזה.

אורי טמיאט: אני רק רוצה לציין דוגמה אחת.

אורי טמיאט: ביום חמישי האחרון ביקרתי באשדוד.

אורי טמיאט: נפגשתי עם מנהל מחלקת החינוך ומנהל מחלקת הרווחה.

אורי טמיאט: הפרופורציות, ההשוואות שאני ראיתי זה שבמחלקת הרווחה יש חמישה-עשר עובדים אתיופיים, זה מוקד מסויים שמחזיקים, וכל ילדי אתיופיה נמצאים ברווחה.

אורי טמיאט: נוספו עכשיו כארבע מאות וחמישים משפחות, ואלף ושש מאות משפחות אתיופיות; לעומת זאת בחינוך יש עובד אחד.

אורי טמיאט: בחוץ.

אורי טמיאט: שאלתי איפה שיעורי ההרשמה, שיעורי עזר ופעילויות, חוגים, דברים שקשורים להעשרה, להעצמה של הילד בתוך בית הספר, ולמה לרדוף אותו על ידי משרד העבודה והרווחה.

אורי טמיאט: לא מצאתי מענה.

אורי טמיאט: אני מפנה את השאלה הזאת לכבוד השר.

אורי טמיאט: אומר להעלות את הנושא הזה באופן אישי לפחות חמש שנים.

אורי טמיאט: אני יודע שהבעיות של נוער נושר בקרב הקהילה האתיופית הן מאוד מאוד קשות, ואפילו לכבוד השר הגיע הסיפור של ילד אחד שמלקק דבק בגלל שהוא מסומם כל כך, והילדים רודפים אחריו, חבר'ה יותר מבוגרים - ומנסים להרוג אותו, שילך ויגנוב, ויביא כסף ודברים אחרים.

אורי טמיאט: ישנו מצב שהיום אין לנו תשובות, וגם מול משרדי הממשלה - משרד העבודה והרווחה ומשרדים אחרים - אין לנו תשובות בדוקות מה לעשות בעניין הזה.

אורי טמיאט: צריך לבנות יותר פנימיות טיפוליות, צריך השקעה בקהילה, צריך השקעה לפני שמגיעים בכלל להיות נוער נושר.

אורי טמיאט: אלה המסקנות שאנחנו מתבקשים להן.

יואב הס: את העבודה ותיתן את המסקנות שלה בעוד כשלושה או ארבעה שבועות.

יואב הס: מתי הם מתכוונים ליישם את מסקנותיהם?

יואב הס: אנחנו היום בינואר, והתקציב החדש יהיה בשנה הבאה, ואם אפשר יהיה ליישם את זה רק בספטמבר של השנה הבאה לקראת שנת הלימודים, הרי אני מאוד מודאג.

יואב הס: מדובר פה בעיקר על בעיות נשירה שמר אורי טמיאט קודם נתן להן דוגמה ספציפית.

יואב הס: אני אשמח אם יש על כך איזושהי תשובה.

יוסי שריד: המסקנות.

יוסי שריד: כשאקבל את המסקנות אנחנו נדע.

יואב הס: בסכום שבין שלושים לארבעים מיליוני שקלים נוספים.

יואב הס: אולי אפשר יהיה, אחרי שאתה תקבל את המסקנות של הוועדה, ולא ממני, למצוא את התקציבים הנוספים.

יוסי שריד: לעת עתה טרם ישבתי על אף בקשה אחת שקשורה בעולים מאתיופיה.

יוסי שריד: אני חייב לדעת במה מדובר, ולאן זה הולך, ומי עוד פועל שם וכולי.

יוסי שריד: כל תשובה שאני אתן לך ברגע זה תהייה תשובה לא שקולה וכדי לצאת לידי חובה.

יוסי שריד: ולכן על דוח שלא קיבלתי ולא קראתי ואינני יודע מה טיבו אין אני משיב.

יואב הס: החינוך ונתוני משרד העבודה והרווחה הם שונים באופן קיצוני.

יואב הס: כשאני בודק את הנתונים שאני מקבל משני המשרדים האלה, זה פי שלושה.

יואב הס: במשרד העבודה והרווחה לפחות הנתונים הם פי שלושה יותר נושרים מאשר הנתונים שאני מקבל ממשרד החינוך.

יוסי שריד: לבסיס נתונים יותר מובהק, הרי אינני יכול לייצר נתונים.

יוסי שריד: אנחנו מוסרים נתונים שאנחנו מקבלים.

יואב הס: אנחנו, שהפנימיות לא קלטו את הנערים בצורה הטובה ביותר.

נעמי בלומנטל: משרד העבודה והרווחה.

יואב הס: עליית הנוער.

יואב הס: היום זה המחלקה לחינוך התיישבותי במסגרת משרד החינוך.

יואב הס: אנחנו יודעים שיש סכום גדול מאוד של כסף שנותנים לפנימיות בעבור כל ילד שמגיע לפנימייה.

יואב הס: השאלה שלנו: האם אפשר לאפשר לילדים האלה לקבל את הסכומים המאוד גדולים האלה שמקבלות הפנימיות, בקהילה, כדי שיוכלו לקבל העשרה אחרי הצהריים, כדי שיוכלו לבוא לבית הספר עם ספרים.

יוסי שריד: הבנתי את מה שאתה אומר.

יואב הס: לשנה.

יואב הס: אם את הכסף הזה ייקחו ובמקום לתת אותו לפנימיות-

יוסי שריד: מוסד חינוכי.

יוסי שריד: השאלה אם טוב שהוא בפנימייה או לא טוב שהוא בפנימייה.

יוסי שריד: בדרך כלל הולכים לפנימייה ילדים שעל פי שיקול דעת חשבו שטוב שהם יהיו בפנימייה.

יוסי שריד: אז מה אתה מציע עכשיו - להוציא אותם מהפנימייה ולתת להם חמשת אלפים דולר?

יואב הס: סכומים או סכומים דומים או אף חצי בתוך הקהילה, ולא לנתק אותם מהמשפחה, כי הניתוק עצמו הוא מאוד בעייתי.

יוסי שריד: לגבי החינוך המיוחד אין מקום לטעויות במספרים.

יוסי שריד: לגבי נשירה אפשר לומר דיווחים כאלה או דיווחים אחרים, כן מדווחים לא מדווחים.

יוסי שריד: פה זה נתון מוצק, ואני מביא את הנתון הזה כדי להגיד מה שקודם אמרתי גם לגבי המשטרה, חברות וחברים, היזהרו בנתונים.

יוסי שריד: זורקים פעם אחת נתון, אחר כך מחזיקים בו שנים, בין אם יש לו שחר ובין אם אין לו שחר.

יוסי שריד: זה גם איננו מעניין.

יוסי שריד: זאת אומרת, אם יש נתון שהוא יותר מגרה, כי אז למה שהנתון הזה לא יישאר?

יוסי שריד: בחינוך המיוחד יש שש מאות ושישים וחמישה ילדים יוצאי אתיופיה.

יוסי שריד: שש מאות ושישים וחמישה, שזה אחוז זהה לאחוז מהאוכלוסייה הכללית, קרי אחוז אחד.

יוסי שריד: אז קודם כל הבה נסמן כמה גדות.

יוסי שריד: קודם כל למי עושים עוול?

יוסי שריד: אין עושים עוול למשרד החינוך; עושים עוול הרי לילדים.

יוסי שריד: אזי מנפחים מספרים, למטרות כאלה ולמטרות אחרות, ועושים עוול קודם כל לעדה.

יוסי שריד: אזי קודם כל בחינוך מיוחד יש אחוז אחד כמו באוכלוסייה הכללית, שש מאות שישים וחמישה.

יוסי שריד: לגבי הנתון הזה אין יכולה להיות מחלוקת, משום שאנחנו יודעים בדיוק על כל ילד שרשום בחינוך המיוחד.

יוסי שריד: אני החלטתי, וכל פעם צריך לחזור על זה.

יוסי שריד: דובר על זה שבוועדות השמה יש איזה הטעייה, ומי שיושב בוועדות השמה לא תמיד מבין ולא תמיד יודע.

יוסי שריד: אמרו לי, טוב בסדר, תביא לשם מתורגמנים או מגשרים.

יוסי שריד: אמרתי שאינני לא רוצה לא מתורגמנים ולא מגשרים.

יוסי שריד: אני רוצה שעולים מאתיופיה יישבו בוועדת השמה כחברים לכל דבר.

יוסי שריד: אמרו שאי אפשר.

יוסי שריד: למה אי אפשר?

יוסי שריד: כי יש חוק מי יושב שם ומי לא יושב שם, ומה ההכשרה שלו, ואת מי הוא צריך לייצג.

יוסי שריד: אמרתי שאני עבריין חוק - אני עובר על החוק.

יוסי שריד: את החוק אפשר לפרש כך ואפשר לפרש אחרת, אבל יועצים משפטיים תמיד מסבירים לך למה אי אפשר לעשות דברים, ולא רק יועצים משפטיים, אלא כל מיני גורמים שיש להם אינטרס.

יוסי שריד: מכיוון שמדובר במספר ריכוזים גדולים, אין מדובר במאה מקומות; אנחנו יודעים שיש עשרה ריכוזים גדולים, חמישה-עשר ריכוזים גדולים, אני ביקשתי למנות כחברים בוועדות השמה חמישה-עשר חברים, מתוכם נדמה לי שמונה שכבר התמנו, ושמונה כבר שובצו ועברו הכשרה ראשונה בשבוע שעבר.

יוסי שריד: אני חושב שזה דבר שקודם כל באופן עובדתי הוא חסר תקדים, כי אף אחד לא חלם - ויהיו חמישה-עשר.

יוסי שריד: שים לב שמדובר פחות או יותר בחמישה-עשר ריכוזים, אזי גם הבעיה הזאת נפתרת.

יוסי שריד: האם באשדוד עדיין יש בעיה או לא, אנחנו עקבנו אחרי זה, וביקשתי להעביר איבחון נוסף ואיבחון נוסף על נוסף.

יוסי שריד: אם כי צריך לומר שוב ביושר, אני לא איש מקצוע ואני לא אכנס לזה.

יוסי שריד: יש שיטות שונות של איבחונים, ויש מאבחנים שאצלם כל ילד יכול להיות.

יוסי שריד: הוא אמר לא לחינוך המיוחד.

יוסי שריד: אבל אחר כך לפעמים גם עושים עוול לילד, אזי הוא איננו הולך לחינוך המיוחד, ואני בעד שילוב, אבל זה איננו הולך - יש מקרים שזה איננו הולך.

יוסי שריד: אזי זה שאתה טוב, השאלה על חשבון מי אתה טוב?

יוסי שריד: לתת איבחון זה קל, אבל השאלה: הילד יגיע למסגרת הנכונה או לא?

יוסי שריד: לפי הנתון הזה ברור לגמרי, הרי הייתה טענה שבגלל הטעייה התרבותית עולים מאתיופיה מופנים באופן גורף לחינוך המיוחד.

יוסי שריד: לא נכון.

יוסי שריד: עכשיו זה כנראה גם יפחת, כי ברוב ועדות ההשמה יהיו גם יוצאי אתיופיה.

יוסי שריד: אזי אנחנו בכיוון הנכון.

יוסי שריד: הבעיה היא לא בעיה של אחריות.

יוסי שריד: אני תמיד אומר לחברים שלי שהאחריות חלה עליי תמיד.

יוסי שריד: עירייה.

יוסי שריד: נניח שבאופן פורמלי הוא אינו אחראי למשהו, אבל לכל מה שיקרה בנצרת עילית הוא אחראי.

יוסי שריד: אני שר חינוך, אני כן אחראי למשהו, אני לא אחראי למשהו, מה לי ולזה בכלל?

יוסי שריד: אני אחראי.

יוסי שריד: מישהו יפטור אותי מהאחריות, גם אם באופן פורמלי אני לא אחראי?

יוסי שריד: אם קורה משהו באיזה שהוא מקום, ובמישרין או בעקיפין זה שייך למערכת החינוך, אזי אני לא אהיה אחראי?

יוסי שריד: ואם אני ארצה להיפטר מהאחריות הזאת, מישהו יפטור אותי?

יוסי שריד: ואם אני ארצה לברוח ממנה, מהאחריות הזאת, האחריות הזאת לא תרדוף אחריי?

יוסי שריד: אנחנו אחראים לכל דבר.

יוסי שריד: אלא מה אני רוצה לומר?

יוסי שריד: בלי שותפות של הקהילה שום דבר לא יעזור, ושום דבר לא יילך.

יוסי שריד: אני בא למקום, את רוב ראשי הערים אני מכיר הרבה שנים, אני בא למקום, אני יודע מי ההנהגה המקומית, אני יודע כמובן מה מצב החינוך.

יוסי שריד: משרד החינוך לא יכול מירושלים לנהל את מערכת החינוך לא באשדוד ולא בנצרת עילית ולא בדימונה ולא בקריית שמונה.

יוסי שריד: אתה בא למקום ואתה רואה שבתנאים שווים, אני לא מדבר על תנאים שונים, במקום אחד מערכת החינוך היא "פואמה פדגוגית", ואתה רואה דברים מופלאים, אתה רואה דברים נפלאים.

יוסי שריד: במקום אחר אתה רואה המערכת "על הפנים".

יוסי שריד: האם פה נתנו יותר כסף, ושם נתנו פחות כסף?

יוסי שריד: לא, המנהיגות המקומית החליטה שהחינוך הוא במרכז העשייה שלה, הוא במרכז ההתעניינות שלה.

יוסי שריד: כמובן שיש המון צרות, ויש המון בעיות, ויש נשירה, ויש הכל, ויש פשע וכו'.

יוסי שריד: אני חושב שאני יכול לקבוע במידה רבה של ודאות שברשות מקומית שלמנהיגות המקומית איכפת, והיא יודעת איך עושים את זה, יש מעט מאוד תלמידים שהולכים לאיבוד.

יוסי שריד: סיפר כאן מר אורי טמיאק על הילד מרחובות.

יוסי שריד: קיבלתי טלפון על הילד מרחובות, ודאגתי לסדר אותו.

יוסי שריד: מקרה מאוד קשה.

יוסי שריד: תלכו לקריית שמונה, ותלכו לירוחם, ותלכו לדימונה, ותלכו לנצרת עלית, אין היום ילד שהולך לאיבוד.

יוסי שריד: לא לכל ילד יש "שמרטפית", אבל באופן כללי אפשר לומר שאם ילד מאותר כילד חלש או כילד בעייתי, הוא איננו הולך היום לאיבוד, לא רק בחוות הנוער הציוני.

יוסי שריד: הוא איננו הולך היום לאיבוד.

נעמי בלומנטל: הרשויות, ואני מאוד מחוברת לשטח, והם אומרים לי שמסתובבים בקניונים עשרות ילדים, שאפילו גונבים בלית ברירה -אם זה פלאפל, כי חלק מהם רעבים.

נעמי בלומנטל: אנחנו ניסינו כאן בוועדה לטפל בבני נוער, הם היו קצת יותר מבוגרים, שהלכו לאיבוד, ויש בעיה.

נעמי בלומנטל: השר יוסי שריד, יש בעיה אמיתית.

יוסי שריד: וצעירות, שאפילו המערכת הכי משוכללת והכי משומנת והכי מיטיבה והכי מתחשבת והכי רגישה, לא תוכל לקלוט אותם.

יוסי שריד: משום שיש בעיה יותר עמוקה, ובכוח אין לוקחים אף אחד.

יוסי שריד: המערכת היום בנויה באופן כזה, ואני חושב שהיא מגלה מספיק רגישות, שאם יש ילד שיש לו סיכוי - לפני שהוא נופל, לפני שהוא נושר - יש די כלים כדי לטפל בו.

יוסי שריד: הרשת היום היא מספיק צפופה כדי שלא יהיו בה יותר מדיי חורים, שיותר מדיי ילדים ינשרו מבעד לרשת הזאת.

נעמי בלומנטל: ארבעים התלמידים בכיתה; זה כמעט בלתי אפשרי.

נעמי בלומנטל: הלוואי ואפשר יהיה להגיע לכיתות של עשרים-עשרים וחמישה תלמידים, וכי אז הדברים שלך צודקים.

נעמי בלומנטל: עוד פעם כשיהיו הנתונים על המחקר שאתם עושים.

נעמי בלומנטל: תודה.

נעמי בלומנטל: גברת רחלה שיפר, אנחנו ניתן לך בכל זאת לשחק את הדמות המרכזית של המחזה הזה, שלא היה מחזה אבסורד, אבל זה היה עם הבוגר של הוועדה שלנו.

אהרון יהודה: המקומי.

אהרון יהודה: הכספים לתלמידים עולי אתיופיה מועברים דווקא דרך משרד הקליטה לרשויות המקומיות.

אהרון יהודה: אני חושב ואני בטוח שהיה זה טוב יותר אילו משרד הקליטה היה מעביר גם את סל הקליטה של יוצאי אתיופיה באמצעות משרד החינוך, ואז הכספים היו מגיעים בזמן ולפי אותן אמות מידה לגבי אותם אנשים.

אהרון יהודה: אוגוסט ולא בחודש דצמבר.

אהרון יהודה: אני רוצה להגיב לגבי הכתבה ב"הארץ"; אינני יכול להגיב על מה שהיה בעיתון ה"ארץ", כמו הכתבה שקיבלנו היום, היא בכלל לא נכונה ו"על פניה" שלושת המשפטים הראשונים.

אהרון יהודה: אינני רוצה להגיב על כתבות בעיתונים.

אהרון יהודה: לגבי תלמידים נושרים.

אהרון יהודה: לקחנו אתמול פלט מחשב שהראה שישנם מאה שישים ושישה תלמידים ממבשרת שהם תלמידים נושרים או מונשרים.

אהרון יהודה: אני אומר, שלו היה אפשר לממן אדם אחד המזהה את הבעיות, היינו מורידים את אחוז הנושרים לשני אחוזים ולא לשישים אחוזים או לארבעים אחוזים או לאלפים.

אהרון יהודה: למשל, ישנו תלמיד במבשרת שהגיע בשנת 1993, נולד ב-1993 והוא היה רשום בכיתה ד' בשנה שעברה, והשנה הוא איננו מזוהה במחשב, זה תלמיד שנשר.

אהרון יהודה: מישהו צריך לטפל, לעקוב ולתקן את הרישומים.

אהרון יהודה: לא יכול להיות שנולד בשנת 1993 והוא בכיתה ד'.

אהרון יהודה: ישנן בעיות שאפשר להתגבר עליהן בלא כל המספרים שיש.

אהרון יהודה: הם מספרים אמינים, מהימנים, ואנחנו מטפלים בזה.

אהרון יהודה: דוגמה נוספת: הוצאנו פלט מחשב על מטה בנימין.

אהרון יהודה: שם ישנם שנים-עשר בתי ספר גדולים, ובכל בית ספר רשומים עשרה ילדים שאינם נקלטים.

אהרון יהודה: אין זה יכול להיות שילד שגר ביישוב לא הגיע לבית הספר.

אהרון יהודה: לכן בנושא הזה כן ניתן, ואפשר לטפל.

אהרון יהודה: לגבי הסמינריונים שהגיב עליהם כאן חבר הכנסת, הסמינריונים הם סמינריוניים של המיגזר הממלכתי, כך שזה לא שייך לממלכתי דתי.

אהרון יהודה: לגבי מגשרים, אני חושב שעובדים, וישנם בשטח קרוב לשמונים מגשרים.

אהרון יהודה: את חלקם הגדול מפעיל משרד החינוך, קרוב לחמישים מגשרים, וגם הם מטפלים בנושא הנשירה, מסייעים בנושא הנשירה ומגייסים מורים כדי לקבל חינוך של אחרי הצהריים.

אהרון יהודה: כך שאם מישהו רוצה באמת לקבל פרטים אמיתיים ובא לייצג בעיות אמיתיות של האוכלוסייה, שיבוא וישאל אותנו מה צריך.

אהרון יהודה: למשל ישנם תשעים ארגונים.

אהרון יהודה: אם כל ארגון יחזיר עשרה ילדים נושרים למערכת, פתרנו את הבעיה של כל הנושרים.

נעמי בלומנטל: שיפר, שאת מנהלת הרשות לקליטת עלייה במשרד החינוך.

נעמי בלומנטל: השר כבר יצא.

נעמי בלומנטל: אולי נזמין את המנכ"לית בהזדמנות שעוד לא הכרנו אותה, נזמין את המנכ"לית של המשרד יחד איתך ואז אולי נתפנה, אני אתן פחות רשות דיבור לאחרים ונשמע באמת את הנתונים.

רחלה שיפר: העולים.

רחלה שיפר: כולל בוכרים, קווקזים, חבר העמים לשעבר, אתיופים, נתונים, חלופות, דברים מהסוג הזה שחשוב שיהיו בתחילת דיון.

נעמי בלומנטל: הנתונים, את כל ועדת הבדיקה.