ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 7, 1999-10-06 09:00

נעמי בלומנטל: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה.

נעמי בלומנטל: נושא הישיבה הם בני יורדים שמגיעים לכאן לארץ ומוצאים עצמם במצב של חייבים בגיוס חובה, ואי לכך - רבים מהם לא חוזרים לכאן.

נעמי בלומנטל: נתקלנו בזה, ויש עורך דין - ליאור טומשין, שאף מייצג אותם, והוא יגיע לכאן מאוחר יותר.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להתייחס, קודם לכן, לדו"ח מבקר המדינה, שמביא בפנינו ממצאים של אי גיוס עולים כשרים.

נעמי בלומנטל: 34 מהעולים אינם מגויסים, לעומת 16 אחוז לא מגויסים בקרב הוותיקים.

נעמי בלומנטל: להערכתי זה הוא פער שאיננו מוצדק.

נעמי בלומנטל: הייתי רוצה לשמוע מכם ממה נובע הפער, ומה בדעתכם לעשות בהקשר.

נעמי בלומנטל: איך אנו יכולים להתמודד עם המצב שיש פער בין עולים לוותיקים מבחינת הגיוס לצה"ל.

נעמי בלומנטל: אני מחייבת את הגיוס לצה"ל.

נעמי בלומנטל: כולנו יודעים איזה חלק חשוב הוא משחק בהשתלבות בחברה הישראלית.

נעמי בלומנטל: הייתי רוצה לשמוע על פערים בין נשים וגברים בהקשר הזה.

נעמי בלומנטל: האם יש לכם אבחנות בעניין?

נעמי בלומנטל: נושא אחר - לגבי חיילי המילואים.

נעמי בלומנטל: אני מבינה שיש פער גדול, וסביר שיהיה - בין וותיקים לבין עולים חדשים בנושא הגיוס למילואים.

נעמי בלומנטל: היינו רוצים לשמוע ממה נובע הפער, ומה בכוונתכם לעשות בהקשר הזה.

נעמי בלומנטל: האם זה יהיה להערכתם מצב טוב מבחינת צה"ל שיהיה מערך גיוס מסיבי יותר של מילואים של עולים חדשים?

נעמי בלומנטל: מה הגישה של צה"ל בהקשר זה?

נעמי בלומנטל: לאחר מכן נדבר על העניין של תושבים חוזרים ובניהם.

נעמי בלומנטל: הייתי רוצה לשמוע גם לגבי עריקים.

אמנון כהן: לחלק הראשון שציינת, אני רוצה להוסיף: היה סקר של מכון ברוקדייל בדרום תל אביב, בקרב העולים שהגיעו מהאזורים האסיאתיים של ברית המועצות.

אמנון כהן: יש שם רק 211 אחוז שמתגייסים.

אמנון כהן: כשבדקתי את הנושא מתברר שיש להם פחד מלהתגייס לצה"ל, כי הם מגיעים מאזורים שם הרבה מהבנים התגייסו ולא חזרו.

אמנון כהן: הם עושים מאמצים כדי לא להתגייס.

אמנון כהן: הייתי רוצה לדעת איך אתם נערכים בתחום הזה.

אמנון כהן: אני חושב שלא מדובר רק על הכנה לצה"ל בגיל מסוים.

אמנון כהן: צריך להתחיל הרבה מאד לפני כן.

אמנון כהן: צריך גם לעבוד עם ההורים כדי שהחשיבה שלהם תשתנה.

אמנון כהן: בגלל אותו פחד, הרבה מהם בורחים לחו"ל בגיל 16 או 17, אל משפחותיהם בארצות הברית.

אמנון כהן: הם לא מצליחים להסתדר שם, אך הם חוששים לחזור לארץ.

אמנון כהן: האם יש דרך לעזור להם לחזור לארץ בצורה מכובדת, תוך כדי זה שהם יתנו את המחויבות שלהם לצה"ל?

נעמי בלומנטל: אתמול היתה לנו ישיבה, וראש ארגון עולי בוכרה דיבר על כך שרק 20 אחוז מהעולים משם מתגייסים לצה"ל.

נעמי בלומנטל: נשמע את דבריו של תא"ל און רגוניס, שהוא סגן ראש אכ"א, והיה לא מעט בוועדה.

נעמי בלומנטל: אני מוכרחה לומר שבדרך כלל אנחנו נהנים מהופעותיו בוועדה.

נעמי בלומנטל: אנו מקבלים אינפורמציה מאד עדכנית ומאד אמינה.

נעמי בלומנטל: אני רואה את החלק של גיוס לצה"ל כחלק מההשתלבות החברתית והנפשית במדינת ישראל.

און רגוניס: אני יכול להציג מצגת ארוכה.

און רגוניס: אם אתבקש להתייחס לשני הנושאים יחד זה יהיה בבחינת עשיית עוול לעולים.

און רגוניס: אני מציע שנייחד ישיבה נפרדת לנושא גיוס העולים.

און רגוניס: מאחר ובכל זאת דו"ח מבקר המדינה בכותרות אתייחס לכך בשתי מלים.

און רגוניס: אנחנו מתייחסים אל החיילים העולים כאל חלק ממשימה לאומית, והשירות בצה"ל משמש מבחינתנו, בהגדרות ובהנחות העבודה שאנו הגדרנו, מעין "כרטיס כניסה" לחברה הישראלית.

און רגוניס: שמנו לעצמנו יעדים למצות בצורה מיטבית את פוטנציאל השירות של העולים, כדי שיתרמו למערכת, ויתרמו להם להשתלבות טובה יותר בחברה הישראלית.

און רגוניס: הדו"ח כולל תיאורים רבים.

און רגוניס: בעיקרון כל הפרטים נמסרו על ידנו.

און רגוניס: בשורה התחתונה, המבקרת שביקרה אותנו, כרמלה, הסיכום הוא: "המסקנה המתבקשת מדו"ח זה היא, שצה"ל מקיים פעילות ענפה לקליטת חיילים עולים.

און רגוניס: עם זאת, מצביעים הממצאים בדו"ח על ליקויים בתחומים שונים, שעיקרם: בתחום הגיוס.." זה נושא שעלה כבר בזמן ממשלת רבין.

און רגוניס: מדובר על חיילים מעל גיל 22, קרי, אותם כאלה שבהיבט הערכי יש הסכמה לאומית נכון לגייס אותם ל- 100 או 39 ימים, וחלקם אף לשבוע ימים.

און רגוניס: הבעיה המשמעותית היא של סדרי עדיפויות של מדינת ישראל, מההיבט של תקציב.

און רגוניס: אם יעמידו לרשותנו תקציב, נוכל לקרוא להם למילואים.

און רגוניס: מהיבט התרומה לביטחון - אין כאן תרומה, כי מרביתם לא יוכלו להשתבץ ביחידות לוחמות, והם לא יוכלו להשתתף יותר בנטל המילואים.

און רגוניס: יש פה היבט ערכי חשוב - שהם ישרתו בצבא.

און רגוניס: הבעיה שעולה היא בעיה תקציבית.

און רגוניס: אם יימצא לזה מימון, נדע לגייס אותם לצבא.

אופיר פינס-פז: למה אין לך בעיה תקציבית לגייס אנשים בגיל 18?

און רגוניס: חשבנו שנכון יהיה להשקיע בצעירים, שיכולים להשתתף בנטל הביטחון, נכון יהיה להשקיע בהם ולגייס אותם בעדיפות ראשונה, כדי שהם ישתלבו בחברה הישראלית בצורה טובה יותר.

און רגוניס: דבר נוסף, שירות החובה הוא חובה.

און רגוניס: אנחנו מגייסים אותם, ויש מכלול פעילויות שאנו עושים כדי לשלב אותם טוב יותר בחברה.

און רגוניס: אנו משתדלים שמרביתם ילכו לתפקידים משמעותיים, עם עדיפות ליחידות הקרביות.

און רגוניס: יש מחקר שאנו עורכים כרגע יחד עם משרד הקליטה ומשרד החינוך.

און רגוניס: מהמחקרים שלנו עולה שמי ששובץ ליחידות הקרביות, השתלבותו בחברה היא טובה יותר.

אמנון כהן: אני מהווה דוגמה אישית לכך.

און רגוניס: אנחנו משתדלים לגייס את העונים לקריטריונים לתפקידי פיקוד.

און רגוניס: עובדתית, בהיבט של נתונים, אני מאד גאה על כך שמשנת 92 יש גידול של מעל 300 אחוז במצבת הקצינים ואנשי הקבע בצבא.

און רגוניס: זה אומר שאלה שהולכים לקצונה ולפיקוד, משתלבים טוב יותר וגם נקלטים - גם בצבא וגם בחברה - בצורה טובה.

און רגוניס: זה היעד ששמנו לעצמנו, להעלות את האחוז הזה, בהיבט של מיצוי מיטבי, בעיקר לאלה שניתן - לפיקוד ולקצונה.

און רגוניס: לגבי בני העדה האתיופית אני יכול לומר שיש לנו גידול של מעל 450 אחוז משנת 92 לשנת 98.

און רגוניס: אלה נתונים שאנו מאד גאים בהם.

און רגוניס: הם נקלטים ומשתלבים בצורה טובה מאד.

און רגוניס: אנו עושים פעילות רבה לפני גיוס, עם הורים, ולא בהצלחה יתרה.

און רגוניס: לא כל ההורים משתפים פעולה, כי חלק באים ממדינות שההתייחסות הבסיסית שלהם לצבא היא מסוימת.

און רגוניס: אנו מנסים לקרב אותם, בין אם בעזרת פעילויות של הגדנ"ע, ובין אם בעזרת פעילויות משותפות של בני נוער והורים במתנ"סים ובמקומות שיש בהם ריכוזי עולים.

אמנון כהן: לגבי עולים מסוימים צריך תוכנית אחרת, אולי תוכנית מיוחדת.

און רגוניס: אני מלווה את קליטת העליה בשבע השנים האחרונות, גם בתפקידי הקודם כמפקד בקו"ם, וגם כסגן ראש אכ"א, שהוא תפקידי הנוכחי.

און רגוניס: משנה לשנה אנו משתפרים.

און רגוניס: אנו לומדים מלקחים על בסיס מחקרים ועל בסיס הנתונים.

און רגוניס: הנתונים מדברים בעד עצמם.

און רגוניס: יש שיפור מאד משמעותי.

און רגוניס: גם מבקר המדינה מציין במפורש שיש פעילות ענפה לקליטת החיילים העולים.

אופיר פינס-פז: מי שמכיר את פעילות צה"ל בכל מה שקשור לקליטת עליה, יכול להצדיע, כמחווה.

און רגוניס: לגבי אתיופים, 95 אחוז מפוטנציאל הגיוס בהם מתגייס בצבא.

און רגוניס: הנתונים אצל הוותיקים הם נמוכים יותר.

און רגוניס: הם מתגייסים מתוך כוונה שהם ישתלבו טוב יותר בחברה הישראלית.

און רגוניס: אנחנו מגייסים גם כאלה עם נתונים מאד נמוכים.

נעמי בלומנטל: בישיבה שנקיים על כך אולי נעלה את העניין הזה, שלגבי עולי בוכרה אולי צריך להתאים התייחסות אחרת, קרובה יותר, ממה שנעשית היום.

נעמי בלומנטל: יש עם כך תמיד בעיה, מבחינת דימוי וכך הלאה, אך זה תלוי גם בכם -מה אתם תאמרו לנו.

און רגוניס: אמרתי כבר שאנחנו עושים מחקר משותף עם משרד הקליטה ומשרד החינוך.

און רגוניס: השקענו בו הרבה מאד כסף.

און רגוניס: הרעיון הוא שזה ישמש כמחקר אופרטיבי, שנוכל לעשות בו שימוש, כל משרד בתחומו, כדי ללמוד איך לטפל טוב יותר בעולים.

און רגוניס: מדובר גם לגבי עולים, גם לגבי מלש"בים.

און רגוניס: אנו משדרים תוכניות מיוחדות בערוץ 33, כדי לקרב את ההורים עם הילדים לצה"ל.

און רגוניס: בתוכנית הזו מביאים חיילים, מפקדים וקצינות ת"ש, כדי לספר על הפעילות שנעשית בצבא.

און רגוניס: השקענו בכך הרבה מאד ואנו מקווים שתהיינה תוצאות.

נעמי בלומנטל: באיזה שפות זה משודר?

און רגוניס: רוסית ועברית, במשולב.

נעמי בלומנטל: מה עם שידורים באמהרית?

און רגוניס: זה מיועד יותר לעולים דוברי רוסית.

און רגוניס: הפקנו קלטת באמהרית, ושלחנו לכל משפחות החיילים.

און רגוניס: היא זכתה לביקורת אוהדת מצד ההורים ומצד החיילים.

נעמי בלומנטל: רציתי שתתייחס לפערים שקיימים בגיוס, בין נשים לגברים.

נעמי בלומנטל: האם יש התייחסות פחותה בקטע של נשים?

און רגוניס: הנשים הן שוות לחלוטין.

און רגוניס: אנחנו עושים פעילות ענפה לשילוב הנשים.

און רגוניס: לצערי, חלק מהנשים לא מתגייסות, מאחר והן מצהירות על דתיות, בעיקר אלה מהמדינות האסיאתיות, שם ההתייחסות לנשים היא שונה לחלוטין.

און רגוניס: אנחנו מתייחסים באופן שווה לנשים, וגם אותם אנו משתדלים לשבץ לתפקידים משמעותיים.

און רגוניס: עשינו הרבה פעילויות כדי לעודד את היקף התגייסות הנשים.

און רגוניס: אצל בנות העדה האתיופית יש לנו גיוס של עשרות אחוזים.

און רגוניס: חלק אפילו שיבצנו דרך הנח"ל, וזה גרם לעליה ניכרת בגיוס, אך גם זה לא מספיק.

און רגוניס: בשיחות שלי מול מנהיגי העדה אני תמיד אומר להם שהם צריכים לקחת אחריות, ולעשות גם הם את הפעילות הרלבנטית.

און רגוניס: מבחינת השיבוץ, אני יכול לומר שהתקדמנו משמעותית מההיבט של שיבוץ בתפקידים, למרות מגבלות השפה.

און רגוניס: חייבנו את החילות השונים לקלוט נשים לתפקידים משמעותיים במכסה, בהגדרה, מה שנקרא "העדפה מתקנת", כדי שהם תשובצנה לתפקידים משמעותיים, גם אם רמת העברית אינה מספקת.

און רגוניס: בניגוד לעבר, שלא היו קורסי עברית לנשים, פתחנו 4 קורסים בשנה לנשים שמתקשות בשפה העברית.

און רגוניס: מבחינתנו, כל הדברים המתייחסים לגברים נכונים גם לגבי הנשים.

און רגוניס: כמות הקצינות נמצאת בעליה מתמדת, בקרב בנות העדה האתיופית וגם אצל יוצאות ברית המועצות.

און רגוניס: השתלבות הבנות שעלו באמצעות תוכנית נעל"ה היא טובה מאד.

און רגוניס: חלק גדול מהן קצינות.

און רגוניס: לי עצמי, בחטיבה שלי, יש שתי קצינות בוגרות נעל"ה, ואני יכול לומר שהן משתלבות בצורה מצוינת.

נעמי בלומנטל: אנו עוברים לנושא התושבים החוזרים.

נעמי בלומנטל: אני מעונינת לשמוע על הבעיות בהם נתקלתם.

ליאור טומשין: קודם כל אציג את הבעיה.

ליאור טומשין: בעיקרון, על פי חוק שירות ביטחון, כל אזרח ישראלי חייב שירות.

ליאור טומשין: על פי הכללים שנקבעו בצבא נאמר שמי שעזב את הארץ עם הוריו, לפני גיל 16, לא מחייבים אותו בשירות, אלא אם יחזור ארצה.

ליאור טומשין: כל זמן שמרכז חייו בחו"ל, היה ורצה להגיע לביקורים - נאפשר לו להגיע לביקורים קצרים, שלא יעלו על פרק זמן מסוים, והוא פטור משירות כל זמן שמרכז חייו בחו"ל.

ליאור טומשין: הבעיה היא כזו: עד לפני שנתיים אותם ההוראות היו קיימות רק לגבי עזיבה מגיל 15 ומעלה.

ליאור טומשין: כלומר, ילדים שעזבו את הארץ בני 4,5,10 או 20 שנה, כאשר הם היו בני 15 וחצי, עד גיל 16 - לא נותנים להם היום להיכנס לארץ.

ליאור טומשין: מדובר באנשים שיש להם משפחה בחו"ל, חיים בחו"ל, והמדינה האחרת היא המדינה שלהם.

ליאור טומשין: אותם אנשים לא יכולים להגיע ארצה, ולו גם לביקורים קצרים.

ליאור טומשין: הצבא מאפשר להם לבקר ביקור אחד, בתנאי שבביקור הזה הם יסדירו את עניין השירות שלהם.

ליאור טומשין: נותנים להם צו גיוס, ומכאן, אם הם לא יתייצבו הם ייחשבו למשתמטים, וכבר מתייחסים אליהם כאל עריקים.

ליאור טומשין: אם הם מגיעים לארץ ללא תכנון מוקדם, הם נעצרים.

ליאור טומשין: אף אחד מהם לא מקבל הבטחה שהם יצאו מהארץ, וכך יש לנו אלפי אנשים - המספרים המדויקים הם אצל אנשי הצבא.

ליאור טומשין: מדובר על כמויות גדולות של אנשים שלא מגיעים ארצה מאחר שהם פוחדים.

ליאור טומשין: יש כאלה שפוחדים גם מחוסר ידע.

ליאור טומשין: הבורות כאן היא גדולה, כי הפחד הוא גדול והתשובות אינן ברורות.

ליאור טומשין: לאנשים האלה יש מעגל ראשון ושני - הורים וילדים.

ליאור טומשין: הורים שעזבו לא יחזרו, בגלל ילדיהם.

ליאור טומשין: מה שאנו רוצים הוא לחלק את האנשים שנמצאים בחו"ל לשתי קבוצות: 1.

ליאור טומשין: כאלה שרוצים לעלות ארצה.

ליאור טומשין: שיאפשרו להם לעלות ארצה, ויחייבו אותם בשירות, ככל שהצבא ירצה, למשך זמן שהצבא יחליט עליו.

ליאור טומשין: זו החלטה של הצבא.

ליאור טומשין: יש לצבא שיקול דעת מה יהיה משך השירות.

ליאור טומשין: 2.

ליאור טומשין: מי שמרכז חייו בחו"ל- אם ירצה להגיע ארצה לביקור של שבוע או 10 ימים יאפשרו לו לעשות כן.

ליאור טומשין: יכול להיות שאחרי כמה ביקורים כאן, אנשים מקבוצה זו ירצו להישאר בארץ, ואז הם יחויבו בשירות צבאי.

ליאור טומשין: אנחנו לא מבקשים פטור לאיש.

ליאור טומשין: מי שרוצה לחיות במדינה שלו - שיוכל לבקר כאן.

ליאור טומשין: מי שרוצה לעלות לארץ - שיחויב בשירות.

ליאור טומשין: המצב הוא קשה, ואנחנו העלנו את זה כעתירה לבג"ץ.

ליאור טומשין: יש נושאים מאד רגישים, שכל אחד היה מצטמרר לשמוע אותם.

ליאור טומשין: למשל, יש ילד שרוצה להגיע עם אביו לארץ, כי לאביו נותרו חודשים ספורים לחיות, והוא מבקש לקנות לעצמו חלקת קבר.

ליאור טומשין: ילדו עזב את הארץ בגיל 16, ולא נתנו לו לעלות עם אביו לארץ.

ליאור טומשין: אביו נפטר כעבור חודשיים, כצפוי, וילדיו לא השתתפו בהלווייתו.

ליאור טומשין: אנחנו מדברים על דברים נוראיים.

ליאור טומשין: ילד אחר, שאביו נמצא בארץ ומחכה להשתלת לב, ובמשך 10 שנים לא נותנים לילד לפגוש את האבא, והאבא, מצד שני, לא יכול לפגוש את בנו, בגלל מגבלות הבריאות שלו.

ליאור טומשין: אנחנו מגיעים למצבים שהם אבסורדיים.

ליאור טומשין: יש משפחות שעזבו את הארץ עם שני ילדים- ילד בן 16, וילד בן 14.

ליאור טומשין: מבחינתי שניהם שווים, אך מבחינת הצבא, הילד שעזב בגיל 14 יוכל להיכנס ולצאת מהארץ כמה פעמים שירצה, ואילו אחיו, שגדול ממנו בשנתיים, ועזב עם אותם הורים - לא יכול להיכנס לארץ, אלא אם כן הוא יעשה שירות מלא, ולפני כן - ייעצר ויישא בעונש.

ליאור טומשין: הדברים חייבים להשתנות.

ליאור טומשין: הצבא יאמר אחרת.

ליאור טומשין: הצבא חושש שאנשים יברחו מכאן יום לפני גיל 18, וכך יהיו פטורים משירות.

ליאור טומשין: לא בזה אנו רוצים.

ליאור טומשין: דבר נוסף - אנו מציעים שתהיה ועדה שתדון בנושא של אנשים המבקשים להיכנס לארץ.

ליאור טומשין: הוועדה תוכל להחליט - מי שעזב יום לפני השירות הצבאי, ועזב לבד, כנראה שצריך לעמוד לדין.

ליאור טומשין: מי שעזב בגיל 16 או 17 עם המשפחה, וכל המשפחה עזבה, ייתכן שזה לא היה כדי לברוח מהצבא, ויש אפשרות לדון בזה.

נעמי בלומנטל: היינו רוצים לשמוע את נציגי הצבא.

נעמי בלומנטל: הרבה דברים באמת נשמעים לא הגיוניים.

נעמי בלומנטל: האם בדעתכם לשנות את המצב הקיים?

נעמי בלומנטל: נראה לנו שיש הרבה הגיון בפניות של אותם ישראלים שיושבים בחו"ל.

נעמי בלומנטל: הייתי רוצה לשמוע גם מה קורה עם האנשים שמגיעים בגילאים מאוחרים יותר - בין אם לביקור, ובין אם לשהייה ארוכה יותר.

נעמי בלומנטל: מה הקריטריונים השונים, עד איזה גיל, ומה קורה לגביהם.

אמנון כהן: כמובן שאם יש צורך בעזרה של חברי כנסת, למען שינוי חוק כזה או אחר - אנחנו לרשותכם.

נעמי בלומנטל: אנחנו יכולים לשנות את החקיקה בצורה כזו שנוכל להפוך את הדברים ליותר ישימים ויותר אנושיים.

און רגוניס: נסים ברדה, ראש מנהל גיוס, יתייחס אל הדברים בהרחבה, מייד.

און רגוניס: אני אגיד רק כמה דברים.

און רגוניס: ראשית, אנחנו ממלאים את החוק.

און רגוניס: אני לא חושב שיש פה דבר שהוא אינו הגיוני.

און רגוניס: יכול להיות שיש דברים שנכון יהיה לתקן אותם.

און רגוניס: שנית, אני חושב שאנחנו מתייחסים ברגישות גבוהה מאד לכל אותם אלה ששוהים בחו"ל, בני יורדים ואחרים, שהם אזרחי מדינת ישראל.

און רגוניס: במה זה מתבטא?

און רגוניס: קודם כל, בשנתיים האחרונות אנחנו שולחים מפקדים למחנות קיץ בחו"ל, במספר מדינות, כדי לעודד עליה לארץ.

און רגוניס: אנחנו לא רוצים שהם יישארו במדינות הניכר ויהיו שם אזרחים מסוג ב' או ג'.

און רגוניס: לכן אנחנו שולחים מפקדים מיחידות השדה, שידריכו במחנות הקיץ, ויגבירו את הקשר אל המדינה.

נעמי בלומנטל: אתה אמרת שאתם מתייחסים ברגישות רבה, ודווקא הדוגמאות שנתן עורך דין ליאור טומשין לא מעידים על כל רגישות.

און רגוניס: אנחנו מכירים את הדוגמאות שהוא העלה, ומיד ניתן תשובה על כל אחד מהם, ולהפך - לדעתי אתם, חברי הכנסת, צריכים לגבות אותנו, כי אנחנו מבצעים את החוקים שלכם.

און רגוניס: דבר נוסף שאנחנו עושים - אנחנו מקיימים בארץ, בתקופות החופשים של אותו נוער, בני יורדים, מחנות בארץ.

און רגוניס: מגיעים כאלפיים בני נוער בשנה, בתקופת החופשים.

און רגוניס: "חץ וקשת" הוא פרוייקט כזה, שנועד להגביר את הקשר של אותם בני יורדים לארץ, כדי שהם יעלו לארץ וישרתו כאן.

און רגוניס: אנחנו עורכים להם אימון התייחסות של שבוע באמצעות הגדנ"ע, ויתר הפעילות כולל סיורי מורשת קרב וידיעת הארץ, כדי לקשור אותם לארץ.

און רגוניס: כל זאת כדי לעודד אותם לעלות לארץ, כדי שאנו נטפל בהם ברגישות המתאימה, שעליה אני מדבר.

נעמי בלומנטל: נשמע טוב, אך נראה לי שמדובר, קודם כל, במספרים נמוכים מאד.

נעמי בלומנטל: שנית - מי מארגן את הפעילויות האלה?

און רגוניס: אנחנו, משמע צה"ל, בשיתוף משרד הקליטה, או הסוכנות או כל מיני ארגונים נוספים, שמעודדים עליה לארץ.

און רגוניס: אני חושב שזו פעילות מבורכת ונכונה.

און רגוניס: הלוואי שהיתה יותר פעילות, והלוואי שיורדים היו שולחים יותר ילדים לפעילות הזו.

און רגוניס: מבחינתנו אין מגבלה של היקפים.

און רגוניס: הדבר הנוסף שאנו עושים, שגם הוא מוכיח על הרגישות בטיפול שלנו כלפי היורדים - אנחנו שולחים מספר פעמים בשנה את ראש מנהל גיוס לחו"ל, לאותן מדינות בהן יש ריכוז גדול של בני יורדים.

און רגוניס: הוא נפגש אתם ומסביר להם את זכויותיהם, מנסה ללכת לקראתם ברגישות המקסימלית, כדי שהם יעלו לארץ.

און רגוניס: כמו שאתה אמרת - אנחנו מגלים רגישות, ואת חלקם אנו מחייבים בשלושה חודשי שירות, ואת חלקם ביותר.

און רגוניס: הכל תלוי במקרה הפרטני של כל אחד מהם.

און רגוניס: הדברים מגיעים עד לרמה של ראש אכ"א ועד ראש מנהל גיוס, שמטפל בדברים באופן שוטף.

און רגוניס: אני חושב שבהיבט של טיפול רגיש הם זוכים לטיפול רגיש.

אמנון כהן: לא הבנתי.

אמנון כהן: נניח שמישהו לא היה באף קייטנה כזו ובאף מפגש, והחליט לחזור לארץ היום.

אמנון כהן: מה קורה לו בשדה התעופה?

און רגוניס: תלוי מה הסטטוס שלו.

און רגוניס: תכף נתייחס לזה.

אמנון כהן: נניח שהוא נמצא 10 שנים בחו"ל, כי הוריו לקחו אותו לשם.

און רגוניס: שמעת מליאור טומשין - בפעם הראשונה שהוא מגיע, לא קורה לו כלום, הוא צריך להסדיר במהלך שהותו את מעמדו.

און רגוניס: אם הוא חייב שירות אנו נותנים לו לנסוע לחו"ל, ומבקשים ממנו להתחייב לחזור ולשרת, לפי בחירתו.

און רגוניס: זה נראה לי תקין לחלוטין.

נעמי בלומנטל: אבל אם אנחנו חושבים לשנות את זה - -

און רגוניס: אני לא חושב שצריך לשנות את זה.

און רגוניס: זה נראה לי הליך חוקי לחלוטין.

ליאור טומשין: הוא יכול לעשות ביקור אחד.

ליאור טומשין: בביקור הזה נותנים לך לצאת ומורים לך לחזור עד תאריך מסוים.

ליאור טומשין: זה המצב.

און רגוניס: זה נראה לי תקין לחלוטין.

און רגוניס: יחד עם זאת, קיימנו מספר דיונים.

און רגוניס: ראש אכ"א נפגש עם שרת הקליטה.

און רגוניס: קיימנו גם דיונים בתוך עצמנו, ויש חלק מהדברים שלא תלויים בנו, אלא תלויים ביועץ המשפטי לממשלה.

און רגוניס: אני אתייחס לדברים, ואקרא מתוך מה שסיכמנו.

און רגוניס: בחו"ל שוהים שני סוגים של אוכלוסיות: 1.

און רגוניס: מי שנולד בחו"ל להורים שהם אזרחים ישראליים, ורכש אזרחות מכוח הלידה.

און רגוניס: 2.

און רגוניס: כאלה שירדו לחו"ל עם הוריהם בערב הגיעם לגיל 16.

און רגוניס: ישראלים השוהים בחו"ל שלא כדין, אשר עזבו את ישראל לאחר גיל 16, ובידם צו גיוס אישי, ומי שיצא לחו"ל ברשות, אך לא שב על פי ההיתר שניתן להם.

און רגוניס: האוכלוסייה הראשונה, מבחינתנו, תידרש להסדיר את מעמדה כלפי חוק שירות ביטחון.

און רגוניס: תופעל כלפיה חובת גיוס בעקבות ישיבת קבע בישראל.

און רגוניס: לגבי אלה הנמנים על סוג האוכלוסייה השני, ונחשבים כמשתמטי גיוס, כמו עריקים, החשודים, לכאורה, בעבירות של חוק שירות ביטחון או על חוק השיפוט הצבאי, בעבירות שיש בצדן עונש - בדיונים שנערכו עם ראש אכ"א סיכמנו על גיבוש מדיניות מקלה.

און רגוניס: המדיניות תיושם במהלך שנת אלפיים.

און רגוניס: אין בינתיים סיכום סופי.

און רגוניס: זו עבודת מטה שאנו מגבשים כרגע.

און רגוניס: לאלה שלא הסדירו את מעמדם, תינתן האפשרות לעשות כן בארץ, או בחו"ל, ואלה מהם שיחליטו לקשור את חייהם במדינת ישראל, תוטל עליהם חובת שירות מופחתת.

און רגוניס: לגבי משתמטי גיוס ועריקי חו"ל - קיימת כוונה לממש כלפיהם מדיניות מקלה של עריקים, אשר פרטיה טעונים את אישור הפצ"ר והיועץ המשפטי לממשלה.

און רגוניס: סיכומה של המדיניות המקלה כלפי ישראלים השוהים בחו"ל, המבקשים להגיע לארץ לשם מציאת תעסוקה או לשם מגורים, או כל מטרה אחרת תיעשה בתיאום בין אכ"א לבין משרד הקליטה.

מתי הכהן: אני ממשרד החוץ.

מתי הכהן: כאחד ששירת כקונסול בחו"ל, אני יכול לומר שבמסגרת תפקידנו הוסמכנו להיות פוקדים בחו"ל.

מתי הכהן: דהיינו, כל מי שנמצא בחו"ל לא חייב להסדיר את מעמדו בארץ, אלא הוא יכול לעשות זאת דרך הקונסוליה.

מתי הכהן: לגבי קביעת מעמד - מותר לנו לקבוע מעמד של ילידי חו"ל ובני מהגרים, ובהתאם לכך אנו מכירים במעמד של אותו ישראלי.

מתי הכהן: הוא מקבל דרכנו את הדחייה ואת הביקורים, ואת כל מה שניתן להסדיר.

מתי הכהן: הכל באמצעותנו, דהיינו, הוא אינו צריך בכלל להגיע ארצה על מנת להסדיר את מעמדו.

מתי הכהן: המקרים שקורים כאן בארץ הם מקרים שלא הגיעו אל הנציגות, משום מה, כאשר הם יודעים, ומוסבר להם, שבנציגות ניתן לעשות הכל.

מתי הכהן: יש כאלה שמעדיפים להתחכם.

מתי הכהן: אני רוצה להדגיש בפני הוועדה הזו שאת כל ענייני צה"ל ניתן להסדיר באמצעות הקונסוליות.

מתי הכהן: אלה שמגיעים לכאן וחוששים להיעצר הם אלה שלא הגיעו להסדיר את עניינם בקונסוליות.

מתי הכהן: אנחנו עורכים כנסים יחד עם מנהל גיוס, וכאשר מגיע ראש מנהל הגיוס או סגנו לנציגויות השונות, אנו פועלים יחד אתם.

מתי הכהן: אני יכול לומר לכם אישית ש- 90 אחוז מהישראלים, אם לא יותר, מסדירים את ענייניהם באמצעותנו.

מתי הכהן: המקרים שמוזכרים כאן הם אותם הבודדים שמנסים להתחכם, או כאלה שלא יודעים על האפשרות.

מתי הכהן: הדברים מוסברים לישראלים בחו"ל.

מתי הכהן: בין היתר, לאזרח ישראלי יליד חו"ל, או בן מהגרים, מחדשים לו את הדרכון רק עד גיל 17, במכוון.

מתי הכהן: כאשר הוא מגיע בגיל 17 לצורך הארכת דרכון, עושים אתו את כל ההליכים, ומיידעים גם את ההורים, כך שרוב רובם יודעים.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לשמוע מראש אכ"א איך אנחנו מתקדמים.

נעמי בלומנטל: אני מבינה שהבאתם לכאן סיכומים, והם מהווים התקדמות בהקשר הזה.

נעמי בלומנטל: מה הבעיות העיקריות שאתם נתקלתם בהם?

און רגוניס: לפני שנציג את הדברים, רק מילה אחת: אל תציגו אותנו כאילו אנחנו נגד אותם ישראלים.

נעמי בלומנטל: לא, לא.

נעמי בלומנטל: אתם מיישמים את החוק.

נדיה פריגת: הנושא הספציפי עולה בעקבות הבג"ץ שהוגש.

נדיה פריגת: היתה פגישה עם שרת הקליטה, ואני רוצה לברך על הפתיחות והגמישות שצה"ל גילה בנושא.

נדיה פריגת: בשנת יובל ה- 50 הסדרנו את נושא המילואים של ישראלים ששוהים בחו"ל, והיום - לגבי ילדי הישראלים.

נדיה פריגת: יש פתיחות הרבה יותר גדולה בהנחיות החדשות של צה"ל.

נדיה פריגת: אנחנו, כמחלקה, עוסקים יותר בעידוד עליה, בקשר ובתמיכה בכל פרוייקט שקשור לעידוד חזרתם של הילדים האלה, בהשתתפות בפעילויות קיץ של תנועות נוער - -

נעמי בלומנטל: תתמקדי בבעיות שנתקלתם בהם.

און רגוניס: מה שמנסים להציג כאן כבעיה, היא בעצם לא קיימת.

און רגוניס: אנחנו עובדים במתואם עם משרד הקליטה, ואני לא חושב שיש בעיות.

און רגוניס: אני חושב שהמדיניות היא נכטנה, וצריך להמשיך לחזק אותה, בגמישויות שאנחנו גילינו.

און רגוניס: מייד תשמעו את דבריו של ראש מנהל גיוס בעניין.

נעמי בלומנטל: למרות זאת, אני בטוחה שיש הרבה מאד בעיות.

נעמי בלומנטל: אי אפשר להציג את הדברים בצורה כל כך ורודה.

נעמי בלומנטל: אנחנו מבינים שאתם פועלים במסגרת החוק, ואנחנו לא אומרים לכם לעבור על החוק, חלילה, אך ייתכן שאנחנו יכולים לשנות כללים בעקבות דברים שקורים.

נדיה פריגת: אנחנו בהחלט צריכים להגביר את מערך ההסברה, ואולי לעשות יותר ממה שנעשה.

מתי הכהן: עושים את זה.

נדיה פריגת: השאלה היא אם לא צריך לשפר את מה שעושים.

נעמי בלומנטל: נאמר כאן ש- 90 אחוז מהישראלים בחו"ל מודעים לדברים.

נעמי בלומנטל: השאלה היא - האם את מסכימה לזה?

מתי הכהן: איך היא יכולה להסכים או לא, הרי אנחנו האנשים שבשטח?

אמנון כהן: נניח שבחור עזב בגיל 17, לאחר שחי כאן שלוש שנים.

אמנון כהן: הוא שוהה בחו"ל 5 שנים ורוצה לחזור לכאן.

אמנון כהן: מה דינו?

נסים ברדה: אני אתייחס לדבר הזה.

ליאור טומשין: אפילו אם הדברים מוסברים בקונסוליות, מה הטעם להסביר לאדם שהוא לא יכול לבקר?

ליאור טומשין: מסבירים לו שהוא בבעיה?

נסים ברדה: סליחה, אתה מטעה.

נסים ברדה: אנחנו מסבירים בצורה חיובית.

מתי הכהן: אנחנו פוקדים בחו"ל.

מתי הכהן: יש לנו מעמד בדיוק כמו ראש מנהל גיוס.

מיכאל טומשין: אני מעדיף שלא יתנו לנו נתונים יפים, אלא יענו על שאלה אחת פשוטה: האם ילד, שעזב את הארץ עם הוריו, בגיל 15 ויום, או 16 ויום, ורוצה בינתיים להמשיך ולחיות עם הוריו - האם יתנו לו לבקר בארץ כאוות נפשו, בכל פעם לשבוע?

מיכאל טומשין: אם התשובה לכך היא חיובית, אני יכול לברך.

מיכאל טומשין: התשובה לכך היא שלילית.

מיכאל טומשין: מנסים להסית את הטענה בכל מיני טיעונים אחרים שהם יפים: מודעות, הסברה.

און רגוניס: יש הבדל בין שירות צבאי לבין להיות עבריין.

און רגוניס: שירות צבאי הוא עדיין לא עונש פלילי.

מתי הכהן: אני רוצה לעזור בעוד דבר, כי נראה לי שיש פה אי הבנה מסוימת.

מתי הכהן: הדגישו כאן כאילו מתירים לאדם לבקר פעם אחת.

מתי הכהן: אני רוצה לחלק את הנושא, בשם מנהל גיוס: למטה מגיל 16, כאשר אדם מקבל מעמד של יליד חו"ל או בן מהגרים, מותר לו לבקר בכל שנה, עד 120 יום, ופעם אחת - ביקור רצוף של עד 12 חודש, ברציפות.

נסים ברדה: בדבריי, אני רוצה לבודד שתי אוכלוסיות.

נסים ברדה: אנחנו מדברים על סוג אחד של אוכלוסייה - ששוהה בחו"ל שלא ברשות, קרי - יצאו לחו"ל או לפני גיל 16, או אחרי גיל 16, ולא הסדירו את מעמדם.

נסים ברדה: חלק מהסדרת המעמד עד גיל 16 זה פגישה בקונסוליה עם נציגי משרד החוץ או אתנו, ונציגי משרד החוץ, במפגשים.

נסים ברדה: אוכלוסייה אחרת הם אלה שעברו את גיל 16 וצריכים להסדיר את מעמדם מול הקונסוליה ומולנו, או בארץ כשהם מגיעים לביקור, או כשאני יוצא אליהם.

נסים ברדה: אני נוהג להגיע לחו"ל פעם בשנה, וסגני מגיע פעם בשנה.

נסים ברדה: אנחנו מסתובבים בכל הארצות שנמצאים בהן ריכוזים של יהודים, ועושים טיפול.

נסים ברדה: אוכלוסייה אחרת, שעורך הדין ליאור טומשין מייצג כאן כרגע היא אוכלוסיית המשתמטים.

נסים ברדה: אלה אנשים שהם במעמד של עריקים.

נסים ברדה: הם קיבלו צו גיוס, ברחו והחליטו לא לבצע את הצו.

נסים ברדה: אוכלוסייה זו ורק זו - נעצרת בכניסה לארץ, בשדה התעופה.

נסים ברדה: זו האוכלוסייה היחידה.

נסים ברדה: גם אנשים מאוכלוסייה זו, אם יאמרו מראש שהם מגיעים לארץ ומבקשים שלא להיעצר בשדה התעופה - ננהג כך, ולא נעצור אותם.

ליאור טומשין: יעצרו אותם למחרת.

נסים ברדה: הם חייבים להתייצב בלשכת הגיוס ולהסדיר את מעמדם.

נסים ברדה: חלק מהעניין יהיה גם מעצר והעמדה לדין, או בפני בית דין צבאי או בפני בית דין משמעתי, לפני שופט - בהתאם להחלטת הפרקליטות, ובהתאם לחומרת העבירה.

נסים ברדה: צריך לזכור שאנו עוסקים בו באוכלוסייה של משתמטים שקיבלו צו ולא התגייסו, להבדיל ממשתמטים בארץ - אותם אנחנו יכולים לתפוס בכל יום.

נסים ברדה: אלה חיים בפחד מתמיד, כי אנו רודפים אותם כדי לממש את חוק שירות בטחון.

נסים ברדה: לאותם משתמטים מחו"ל יש את היכולת הכלכלית לעזוב את הארץ ולשהות בחו"ל.

נסים ברדה: הם חיים שם ברגיעה מוחלטת, כי אני לא יכול ולא יודע לתפוס אותם.

נסים ברדה: האם מעבר לזה מגיעה להם זכאות שלא להיעצר בבואם לארץ?

נסים ברדה: - לא יעלה על הדעת.

נסים ברדה: מדובר בחוק שירות בטחון, ואנו מממשים אותו.

נסים ברדה: מעבר לחוק יש כאן ערך של השירות.

נסים ברדה: לא יכול להיות מצב שמי שנמצא בארץ מבצע שירות ואחר - בורח.

נעמי בלומנטל: באיזה מספרים מדובר?

נסים ברדה: אציג את הנתונים מייד.

נסים ברדה: עוד התייחסות לגבי חוסר הרגישות כביכול, שלא לאפשר לבן להגיע ללוויית אביו.

נסים ברדה: לא היה ולא נברא.

נסים ברדה: עורך הדין ליאור טומשין יודע שאני מדייק.

נסים ברדה: הבן ביקש להגיע עם אביו כדי לקנות חלקת קבר.

נסים ברדה: האב חולה סופני במשך 4 שנים.

נסים ברדה: התרנו לבן להיכנס, ואמרנו לו שהוא לא יוכל לצאת מבלי שהסדיר את מעמדו.

נסים ברדה: מה היא הסדרת המעמד?

נסים ברדה: - הוא צריך לבוא ללשכת הגיוס, לגמור את ההליכים, ולקבל צו בהתאם לגילו ולפרופיל שלו, או, אם הוא משתמט - להיעצר.

נסים ברדה: האב הלך לעולמו.

נסים ברדה: אח אחד, יום אחרי שאביו נפטר, ביקש אישור להיכנס לארץ ולצאת מבלי להיעצר.

נסים ברדה: אשרתי זאת באופן חריג, למרות שהוא עבריין.

נסים ברדה: הוא לא הגיע ללוויה כי הוא הגיש את הבקשה לאחר ההלוויה.

נסים ברדה: התרנו לו להישאר במהלך ה "שבעה", ובמשך שבועיים או שלושה.

נסים ברדה: אישרנו לו לצאת, למרות שהוא עבריין והיה צריך להיעצר.

נסים ברדה: האח השני, שלא נתנו לו להשתתף בלוויה ולא נתנו לו להגיע ל "שבעה" פשוט לא הגיש בקשה.

נסים ברדה: לו היה מבקש, הייתי מחיל עליו את אותו חוק שחל על אחיו.

נסים ברדה: אם כך, לא הגון להציג את הדברים בתקשורת בצורה אחרת.

נסים ברדה: אם כן, אנו עוצרים רק מתשמטים - כאלה ששוהים בחו"ל שלא ברשות, נכנסים לארץ ויוצאים.

נסים ברדה: אציג לכם את המצגת שהכנו בעניין.

נסים ברדה: אנחנו מדברים על חוק שירות בטחון- נוסח משולב, הרגיל.

נסים ברדה: מי מיועד לשירות בטחון?

נסים ברדה: - כל אזרח ישראלי, או תושב קבוע, שעדיין לא התייצב לשירות בטחון, בין הגילאים המפורטים בחוק שרות בטחון : גברים בגילאי 17 עד 54, ונשים מגיל 17 עד 38.

נסים ברדה: כלומר, כל אדם שיש לו אזרחות ישראלית, גם אם הוא נולד בחו"ל, לכאורה לא כישראלי, וכף רגלו מעולם לא דרכה כאן מעולם - חייב בשירות.

נסים ברדה: אנחנו, כמובן, ברגישותנו הרבה, לא מממשים את זה, ולא מתכוונים לממש את זה.

נסים ברדה: מי זה "בן מהגרים"?

נסים ברדה: בן מהגרים הוא מועמד לשירות בטחון, אזרח ישראל, שהיגר עם הוריו לחו"ל לפני הגיעו לגיל 16, ומקום מושבו הקבוע הוא בחו"ל, עם הוריו.

נסים ברדה: מדוע נקבע גיל 16?

נסים ברדה: להזכירכם, בגיל 18, שנתיים לאחר מכן, חבריו מתגייסים והולכים לצבא, אז צריך להחליט עד איזה גיל.

נסים ברדה: בגיל הזה יש זיקה, יש קשר, הוא חי בארץ וקיבל מהמדינה מה שהוא קיבל, הגיע מועד הפירעון - ההתייצבות לשירות הצבאי.

נסים ברדה: זו החובה הראשונה שלנו כאזרחים, שבה אנו מחזירים למדינה את החוב שלנו.

נסים ברדה: זו המשמעות של חוק שירות הבטחון.

נסים ברדה: יש כאן הקלה, כי על פי חוק אני חייב לגייס גם את מי שעזב עם הוריו בגיל שנה.

נסים ברדה: מי הוא "השוהה בחו"ל שלא ברשות"?

נסים ברדה: מתייחסים כאן לשתי אוכלוסיות: או מועמד לשירות בטחון ששוהה מחוץ לישראל, ולא זכאי להיות במעמד יליד חו"ל או בן מהגרים, קרי -עזב אחרי גיל 16, לא יליד חו"ל, ולא זכאי להיות בן מהגרים.

נסים ברדה: או - מועמד לשירות בטחון, שזכאי להיות מוגדר כ "יליד חו"ל" או כ "בן מהגרים" וטרם הסדיר את מעמדו, קרי יצא בגיל שנה עד גיל 16 פחות יום, לא התייצב בקונסוליה, ולא הסדיר את מעמדו.

נסים ברדה: לו היה מתייצב בקונסוליה והיה מסדיר את מעמדו על ידי הקונסולים של משרד החוץ - היו דוחים לו את השירות עד גיל מסוים, שבו הוא פטור משירות ביטחון.

נסים ברדה: בסך הכל, כל האוכלוסייה - גם זו ששוהה ואינה זכאית לקבל מעמד, וגם זו שזכאית לקבל מעמד, מונה כ- 15 אלף איש בלבד.

נסים ברדה: חלקה הגדול הם מועמדים לשירות בטחון שזכאים, ופשוט לא הסדירו את מעמדם.

נסים ברדה: לו היו נגשים לקונסוליה, היו מסדירים את מעמדם.

נסים ברדה: שתי האוכלוסיות האלה יכולות להיכנס ולצאת את הארץ, מבלי להיעצר.

נסים ברדה: אין שום מניעה.

נסים ברדה: אין שוטרים צבאיים בשדה התעופה.

נסים ברדה: אוכלוסייה אחרת היא משתמטי הגיוס.

נסים ברדה: משתמט גיוס הוא מועמד לשירות בטחון, שהתייצב בלשכת הגיוס, גמר הליכים של צו ראשון ושני, וקיבל צו להתייצב ליחידה מסוימת, ואשר לפני התייצבותו הוא עזב את הרגליים.

נסים ברדה: דינו ככל עריק.

אמנון כהן: אם הוא קיבל צו ראשון בלבד?

נסים ברדה: הוא אינו משתמט, למרות שאפשר להרחיב את לשון החוק, אך אנו לא עושים זאת, אנו מוותרים.

נסים ברדה: אגב - גם מי שלא קיבל צו חייב להתייצב בלשכת הגיוס, על פי חוק.

נסים ברדה: גם את זה אנחנו לא מממשים.

נסים ברדה: אני מוציא צו פוקד כללי, בארץ ובחו"ל, מפרסם אותו ברשומות, ואני אומר בו: כל מי שהגיע לגיל שצריך להיקרא ללשכת הגיוס, ולא קיבל צו - חייב להתייצב, כאילו הוא קיבל צו.

נסים ברדה: אני לא מעמיד אף אחד לדין על כך.

נסים ברדה: מתי אדם נחשב למשתמט?

נסים ברדה: מהרגע שהוא קיבל צו גיוס לשירות ממש, ולא התייצב.

נסים ברדה: מקבלים את הצו בגיל 17 או 17 וחצי.

נסים ברדה: יש כאלה שיכולים, כלכלית, לעזוב לחו"ל ולחות שם.

נסים ברדה: יש כאלה שעוזבים עם הוריהם כי אין להם ברירה, הם עושים זאת מסיבות קשות, כלכליות ואחרות.

נסים ברדה: חלק מהאוכלוסייה - ואני לא יכול לנקוב במספרים - עושים את העניין קרדום לחפור בו.

נסים ברדה: הם יוצאים בשליחויות של חברות אזרחיות פרטיות.

נסים ברדה: חלק מהאוכלוסיות מנתבים את היציאה שלהם לחו"ל לעסקים לתאריכים האלה, ולוקחים את ילדם אתם.

נסים ברדה: הם מחזירים אותו בגיל 22, בגיל שבו הוא לא חייב בשירות בטחון.

נסים ברדה: מי שלא יכול לעשות את זה נשאר לשרת בצה"ל.

נסים ברדה: האם זו הצורה שאנו רוצים להחזיק בה את הצבא?

נסים ברדה: האם זה האופן שבו רוצים להחזיק את החברה?

נסים ברדה: זו שאלה ערכית.

נסים ברדה: מי זה "יליד חו"ל"?

נסים ברדה: יליד חו"ל הוא אזרח ישראל שנולד בחו"ל להורים בעלי אזרחות ישראלית, או שאחד מהם הוא בעל אזרחות ישראל ומקום מושבו הקבוע הוא בחו"ל.

נסים ברדה: מה אנו עושים עם בני מהגרים?

נסים ברדה: בעבר, אם הוא היה יוצא עד גיל 15, הוא היה מקבל הכרה.

נסים ברדה: אם הוא היה יוצא יום אחרי מלאת לו 15 - הוא לא היה מקבל הכרה.

נסים ברדה: החל מחודש מאי 97, שינינו את הגיל ל- 16.

נסים ברדה: הקלנו, הרחבנו מאד את האוכלוסייה.

נסים ברדה: מי שיצא מישראל בגיל 16 ויום, החל ממאי 97 - חייב.

נסים ברדה: עד גיל 16 פחות יום - אינו חייב.

נסים ברדה: אוכלוסייה נוספת היא - בן מהגרים שהוריו חזרו להתגורר בישראל לפני שמלאו לו 21 שנים, קרי, הוא יצא עם הוריו, אי אפשר היה להפריד בינו לבין הוריו, לפי הבנתנו, הוריו שהו אתו עד הגיעו לגיל 21, הם חזרו לארץ, והוא נשאר בחו"ל.

נסים ברדה: בעבר הוא היה מאבד את מעמדו.

נסים ברדה: היום - גם בעניין הזה הקלנו.

נסים ברדה: בן מהגרים, שהוריו חזרו לארץ אחרי גיל 21, ויצא בגיל 13 עד 16, יישאר במעמד בן מהגרים.

נסים ברדה: המהגרים חזרו, ובן המהגרים נשאר בחו"ל - עד כדי כך הקלנו.

נסים ברדה: יותר מזה - בן מהגרים שהוריו חזרו לארץ לאחר גיל 18, והוא היגר לחו"ל מגיל 13 ומטה, נשאר כבן מהגרים בחו"ל.

נסים ברדה: גם זה דבר חדש.

נסים ברדה: שתי ההחלטות האלה הן חדשות, והן חלות החל מנובמבר 98.

נסים ברדה: גם בעניין הזה הקלנו מאד.

נסים ברדה: לגבי ביקורים בארץ - אנחנו חושבים שהביקורים בארץ של בני המהגרים, הם אלה שיקשרו אותם לארץ.

נסים ברדה: אנחנו רוצים לאפשר להם להגיע לארץ, והלוואי ויישארו כאן אתנו כעולים, כאזרחים, כחלק ממדינת ישראל.

נסים ברדה: לכן אפשרנו בעבר לבן מהגרים לבקר פעמיים בשנה, ושמשך הביקורים לא יעלה על 120 יום בשנה קלנדרית, עם מרווח של 60 יום בין ביקור לביקור.

נסים ברדה: שליש מהשנה הוא רשאי להיות כאן, ועדיין הוא לא חייב בשירות.

נסים ברדה: היום, גם את זה שחררנו.

נסים ברדה: בן מהגרים רשאי לבקר ללא הגבלה של מספר ביקורים.

נסים ברדה: זה חידוש מנובמבר 98.

נסים ברדה: זו פתיחות רבה.

נסים ברדה: הוא יכול לבוא לבקר ככל שהוא ירצה.

נסים ברדה: להזכירכם - חבריו, באותה עת, נמצאים בלבנון או בעזה, ומשרתים שרות מלא בצה"ל.

נסים ברדה: מעבר לכך - אנחנו מאפשרים לו שהות של שנה מלאה בארץ, מבלי להיות חייב בשירות.

נסים ברדה: בעבר, בכל פעם שהוא היה נכנס לארץ הוא היה חייב באישור.

נסים ברדה: עשינו עבודת מטה, והחל מה- 1 באוקטובר, ביטלנו את הצורך באישורי כניסה.

נסים ברדה: קרי, מי שבמעמד של בן מהגרים, נכנס ויוצא ללא צורך באישור כניסה.

נסים ברדה: כל זאת בתנאי שהוא שייך לאוכלוסייה שהסדירה את מעמדה.

נסים ברדה: אנחנו מדברים על רוב האוכלוסייה, ולא על המשתמטים.

נסים ברדה: בעבר, מי שהיה לומד בחו"ל עם הוריו, הילד היה חייב ללמוד אתם, באותה הארץ.

נסים ברדה: היום, הבן יכול ללמוד בארץ אחרת, ואנחנו לא מפרידים.

נסים ברדה: אפשרנו גם את העניין הזה, ראו עד כמה הרחקנו לכת, החל מנובמבר 98.

נסים ברדה: עשינו הסדר חשוב נוסף.

נסים ברדה: אנחנו מאפשרים לנוער, שעזב את הארץ מתחת לגיל 10, ורוצה לבוא לארץ, וכבר היה 120 יום בארץ, ובשנת שהייה, ישנן היום אוניברסיטאות בארץ שפיתחו תוכניות לימודים בינלאומיות בשפה האנגלית, והם מעניינים נוער.

נסים ברדה: אנחנו מוכנים לאפשר להם ללמוד בארץ שלוש שנים, או ארבע שנים, ולא מחשיבים להם את זה כשנת שהייה.

נסים ברדה: בתום 3 או 4 שנים הם גומרים ללמוד, רוכשים תואר בסיוע של המדינה, ויכולים לחזור לחו"ל מבלי להיות חייבים בשירות.

נעמי בלומנטל: האם קביעות הגילאים הם הקביעות שלכם?

נסים ברדה: כן.

נסים ברדה: אני יכול לומר שילד שעוזב בגיל 16, לומד את כיתה י"א ו-י"ב בחו"ל, חוזר לארץ ולומד באוניברסיטה 4 שנים, עוזב ולא חייב כלום.

נסים ברדה: חברו שנשאר ללמוד את כיתות י"א ו- י"ב בחו"ל, מתגייס ועושה שירות מלא, בדיוק באותה תקופה.

נסים ברדה: צריך לחשוב על זה.

און רגוניס: זה מראה על הרגישות שלנו.

נעמי בלומנטל: אנחנו רואים כאן שינויים לטובה.

נעמי בלומנטל: ממה זה נבע?

נעמי בלומנטל: אנחנו הרי לא דרשנו את זה מכם.

נסים ברדה: אנחנו מגלים רגישות מטעמנו.

נסים ברדה: ראש אכ"א נסע לשליחות בחו"ל ושוחח עם בני יורדים.

נסים ברדה: נסעתי לחו"ל ביוני בשנה שעברה.

נסים ברדה: אנחנו, במפגשים עם הנוער, מזהים רצון ופתיחות להגיע לארץ, לשמוע עליה.

נסים ברדה: הנוער רוצה להגיע, ואנחנו שמחים על כך.

נסים ברדה: אנחנו רוצים לאפשר.

נסים ברדה: ההחלטות האלה הם כתוצאה מביקורים ומפגשים עם אנשים שם.

נסים ברדה: אנחנו מגלים פתיחות, אנחנו האחרונים שרוצים להוות חסם בפני אלה שרוצים לעלות לארץ, לשרת בה ולחיות בה.

נסים ברדה: השירות הצבאי הוא ערך חשוב מאד, אך הוא עומד במדרגה אחת מתחת לרצון שלנו לאפשר להם להגיע לארץ.

נסים ברדה: מצד שני, יש גבול עד מתי אפשר לאנשים לצאת את הארץ, לעשות מה שהם רוצים בחו"ל, לחזור ולשהות בה 4 או 5 שנים.

נסים ברדה: הוא יכול ללמוד 5 שנים לתואר.

נסים ברדה: האם עדיין מרכז חייו בחו"ל?

נסים ברדה: הוא ירד בגיל 16, עזב לשנתיים, חזר בן 18 לעוד חמש שנים, הוא בן 23 או 24 שנים היום, כאשר מתוך כל חייו הוא היה רק שנתיים בחו"ל.

נסים ברדה: האם עדיין נגדיר שמרכז חייו בחו"ל?

נסים ברדה: אלה שאלות פשוטות מאד לתשובה, וערכיות מאד.

נסים ברדה: אנחנו לא המדינה היחידה בעולם שכך מחילה את חוק שירות הבטחון.

נסים ברדה: לא אתן דוגמה ממדינות אפלות עם משטרים של דיקטטורה.

נסים ברדה: צרפת, למשל.

נסים ברדה: כל אחד שיש לו אזרחות צרפתית - שמוקנית, כמו אצלנו, כתוצאה מכך שהוא נולד להורים צרפתיים - לא משנה היכן הוא נמצא, חל עליו חוק שירות בטחון.

נסים ברדה: הוא חייב לבוא לצרפת לבצע את השירות הצבאי, ואם לא - הוא ייעצר כשהוא ייכנס.

נסים ברדה: אנחנו לא עוצרים מי ששהה בחו"ל שלא ברשות, אלא רק מי שקיבל צו וברח.

נסים ברדה: צרפת תעצור אזרח כזה, ותשלול את אזרחותו.

נסים ברדה: צרי לזכור שלצרפת יש פחות בעיות בטחון מאשר לנו, ועם כל זאת, אנחנו יותר פתוחים ממדינה נאורה, מפותחת ודמוקרטית, כמו צרפת.

און רגוניס: עשינו הסדר עם צרפת, בזמנו.

און רגוניס: היו כאלה שעלו לארץ וחייבו אותם לשרת גם בצרפת.

נעמי בלומנטל: יש עדיין בעיה עם כמה ממדינות חבר העמים.

נסים ברדה: נכון.

נסים ברדה: ילד שעלה בגיל שלוש לארץ, חייב לחזור לשם ולעשות שירות חובה שם.

נסים ברדה: יש מדינות, כמו צרפת, שהגענו אתם להסדר, ששירות אצלנו כאן ודיווח לשם אקוויבלנטי לשירות.

נסים ברדה: אנחנו פועלים רבות עם חבר העמים.

און רגוניס: יש טיפול ברמה של משרד החוץ ומשרד הקליטה, גם של נת"יב ושגם שלנו, לנסות ולהסדיר את בעיית העולים מחבר העמים.

נסים ברדה: אם כן, אנחנו רואים מקרים של מדינות שלא מוותרות.

נסים ברדה: אנחנו מוותרים.

נסים ברדה: אנחנו מקלים הרבה יותר ממדינות שיש להן פחות בעיות בטחון מאשר לנו יש.

נסים ברדה: צריך לזכור שלא דרכם נגדיל ונחזק את הצבא, אלא דרך זה שנקפיד על זה שמי שבאמת עזב עם הוריו לא יהיה חייב בשירות, ומי שעזב למטרת התחמקות משירות - יהיה חייב בשירות.

נסים ברדה: אנחנו נצליח להחזיק את אלה שנשארים בארץ בשירות, בהבנה גדולה יותר.

נסים ברדה: את העניין הזה חייבים להבטיח.

נסים ברדה: מי זה "מהגר"?

נסים ברדה: מהגר הוא עולה חדש שהיה בארץ שנתיים, קיבל את סל הקליטה, ניסה להתאקלם, לא הצליח, ועזב את הארץ.

נסים ברדה: הוא לא יחויב בשירות כל עוד הוא שוהה בחו"ל למטרת קבע.

נסים ברדה: הוא יכול לבקר בארץ בכל שנה למשך 120 יום, כמה פעמים שהוא רוצה, הוא לא חייב דבר.

נסים ברדה: אם הוא היה בארץ מעבר לשנתיים - הוא חייב בשירות, וגם פה אנו מגלים גמישות, בכל מקרה לעניינו.

נסים ברדה: אם הוא משתמט, זה לא בתחום טיפולנו, אלא בתחום טיפול הפרקליטות.

נסים ברדה: אם הוא לא בגדר משתמט, כי עדיין לא קיבל צו - אנו מגלים רגישות רבה.

נסים ברדה: כל אחד לפי הבעיה שהוא מעלה.

נעמי בלומנטל: אדם נחשב למשתמט מהיום שהוא קיבל צו?

נסים ברדה: מהרגע שקיבל צו גיוס לשירות, ל- 36 חודש, לא צו ראשון או שני.

נעמי בלומנטל: הצו לגיוס ממש ניתן, בדרך כלל, בגיל מאוחר יותר מ- 16, נכון?

נסים ברדה: נכון, בגיל 17 או קצת לפני.

נעמי בלומנטל: אפשר, אולי, להאריך את זה מגיל 17 - -

נסים ברדה: אפשר לעשות הכל, ומצד שני צריך לא לאבד את הפרופורציות לגמרי.

נסים ברדה: מי שהיה 16 שנה בארץ, מדובר כבר בילד גדול, שחי בהוויה כאן, וכבר התחיל תהליכים בלשכת הגיוס.

און רגוניס: למה נקבע גיל 16?

און רגוניס: - כי אנו מתחילים במשלוח הצווים מגיל זה.

און רגוניס: זה ממש שולי.

נעמי בלומנטל: אבל העובדה היא שהעלתם את השנה מגיל 15 ל- 16.

און רגוניס: היום זה מגיל 17, כי עשינו שיפורים במהלך הגיוס, ולא כאן המקום לפרט.

און רגוניס: היום אנחנו משתדלים שיהיה צו אחד בלבד.

נעמי בלומנטל: אנחנו מנסים למצוא את המשוואה הנכונה.

נעמי בלומנטל: פה בוועדה עלה, למשל, חוק לישראלים חוזרים.

נעמי בלומנטל: היו לנו כאן ויכוחים קשים מאד.

נעמי בלומנטל: היה חבר כנסת בוועדה שהיה בעד לתת להם הטבות מפליגות מעל ומעבר.

נעמי בלומנטל: חברים אחרים בוועדה עמדו בפרץ, ואמרו שיש גבול לחוסר האיזון בין אדם שהיה כאן, שירת בצה"ל והיה אזרח טוב, לבין מי שעזב את המדינה וחוזר.

נעמי בלומנטל: גם אנחנו מנסים למצוא את האיזונים הנכונים.

נעמי בלומנטל: אני בהחלט מתלבטת לגבי השאלה האם נכון להמליץ להעלות את הגיל לגיל 17, כדי להקטין את האוכלוסייה שתיחשב למשתמטת.

נסים ברדה: האוכלוסייה הזו לא משתמטת, אלא שוהה בחו"ל שלא ברשות.

נסים ברדה: השתמטות היא החל מגיל 17, מיום שהתקבל הצו לשירות.

נסים ברדה: לעומת זאת, יש לזכור שאנו מאפשרים לו להגיע ערב הגיוס, ולנסוע חזרה.

נסים ברדה: מי שלא יכול לנסוע, נשאר ומשרת בצבא.

נסים ברדה: אסור לנו לתת את התחושה הזו.

יאיר סמוכה: אני ממשרד החינוך.

יאיר סמוכה: אנחנו פוגשים את השוהים בחו"ל, בין אם הם משתמטים ובין אם לא - כאשר הם רוצים להיבחן בבחינות הבגרות.

יאיר סמוכה: אני רוצה להתייחס לאותם 10 אחוז שלא יודעים.

יאיר סמוכה: רבותיי, הם יודעים.

יאיר סמוכה: באופן מודע הם רוצים להתנתק מהמדינה.

יאיר סמוכה: הם בכוונה לא מגיעים לקונסוליה.

יאיר סמוכה: מתי הם מגיעים?

יאיר סמוכה: - כאשר הם נזכרים שמגיע להם להיבחן, ואז אני אפילו יפקסס את הבחינה לאוסטרליה, כבקשתם, אבדוק את הבחינה, ואתן ציון.

יאיר סמוכה: זה המקרים שהם נזכרים לפנות אלינו, או במקרים שהם נזקקים לדבר אחר.

יאיר סמוכה: אין לנו מה להתגמד בפניהם.

יאיר סמוכה: אנו עושים כל מה שאפשר.

יאיר סמוכה: מי ששומר על זיקה מינימלית, יש לו איזושהי מחויבות - אני מסיר בפניו את הכובע, ועושה כל מה שאני יכול, אבל מי שנזכר פתאום בזיקה כי יש לו צורך במשהו - אין צורך להתגמד בפניו.

נסים ברדה: לגבי לימודים.

נסים ברדה: בעבר אפשרנו לילדים לשהות עם הוריהם בחו"ל, עד גיל 18.

נסים ברדה: נוצר מצב שבחלק מהמדינות בעולם אין מבחני בגרות, והמקבילה לבגרות היא כיתה י"ג, כמו למשל במדינות ארצות הברית.

נסים ברדה: אפשרנו להם לשהות בחו"ל עד כיתה י"ג, קרי - מעין עתודה.

נסים ברדה: עשינו זאת על מנת שלא לנתק אותו ולאפשר לו להשלים את הלימודים, כדי שבתום שירותו הצבאי הוא יוכל להירשם לאוניברסיטה בארץ.

נסים ברדה: גם כאן הלכנו לקראת הנוער, וחשוב לי להדגיש זאת.

נסים ברדה: אנו מחייבים אוכלוסייה שבאה לארץ שלא ברשות, בחובת שירות, על פי הגיל, על פי המעמד המשפחתי, ועל פי מצבם הרפואי.

נסים ברדה: עד גיל 22 אנו מחייבים בשירות חובה, ומגיל זה ואילך - אנו מחייבים בשירות מילואים.

נסים ברדה: לאור מצוקת ימי המילואים, כפי שמוכרת לנו, הגענו למסקנה שהחל מגיל 30 לא נגייס לשירות מילואים.

נסים ברדה: הם לא יודעים על כך בחו"ל, ואנו עשינו מעשה רציני מאד, בשיתוף פעולה עם ארגון "שראל" , שיושב הראש שלו הוא אהרון דוידי.

נסים ברדה: אנו מביאים אותם למחנות צה"ל ולעבודות בימ"חים לצורך חיזוק הזיקה.

נסים ברדה: עשינו אתם עבודה ואמרנו שמי שהוא בגיל 30 ומעלה, אם הוא בא לחודש עבודה דרך "שראל" זה ייחשב לו כשירות בטחון.

נסים ברדה: זו אופציה חדשה, והאמינו לי - תהיה כאן קפיצת מדרגה.

נסים ברדה: זה עוד ערוץ הסברה, מעבר למה שעושה משרד החוץ ומה שעושה משרד הקליטה.

נסים ברדה: זה עדיין לא יטפל במשתמטים, אותם מייצג עורך הדין טומשין.

נסים ברדה: זה יטפל באנשים שלא הסדירו את מעמדם.

נסים ברדה: לגבי ילידות חו"ל וילידות ישראל - מי שנולדה בחו"ל תקבל פטור בגיל 17, אם היא לא ביקרה בארץ מעולם בעבר.

נסים ברדה: היום אני מאפשר לה לבקר בארץ עד 120 יום בכל שנה, ועדיין לתת לה פטור בגיל 17, קרי - לא לחייב אותה בשירות.

נסים ברדה: אני נותן את האפשרות של ביקור במשך 120 יום, כדי לחזק את הזיקה לארץ.

און רגוניס: אני רוצה להוסיף שאנו גם לא מגייסים עולות חדשות שעלו לארץ אחרי גיל 17, כי בדרך כלל אנו משתדלים לא לגייס מיידית, אלא לאפשר שנתיים או שלוש של התאקלמות בארץ, ואז, אם נגייס אותם בגיל 20 נעשה להם עוול.

און רגוניס: לגבי נשים זה אחרת, ולכן אנחנו מאד רגישים בעניין.

און רגוניס: מי שמתעקשת להתגייס - אנו מאפשרים לה לעשות זאת.

און רגוניס: אין אחת שמבקשת ולא מתגייסת.

נסים ברדה: זו זכות שניתנת להן, והן יכולות לנצל את הזכות הזו או לא, כראות עיניהן.

מתי הכהן: את הפטור הן מקבלות בנציגות בחו"ל, והן לא חייבות להגיע לארץ.

נסים ברדה: בסך הכל אנחנו מגלים פתיחות והבנה, אך צריך לא לשפוך את התינוק עם המים.

און רגוניס: אני חושב שיש כאן התלכדות אמיתית כדי לגלות רגישות כלפי יורדים ובני יורדים.

און רגוניס: כולנו חושבים שנכון לעשות הכל כדי שהם יעלו לארץ.

און רגוניס: יחד עם זה, אני חושב שאנחנו צריכים לשמור על ערכים, כדי שלא נאבד אותם.

און רגוניס: הוועדה הזו צריכה לתת גיבוי למדיניות, כפי שבאה לידי ביטוי, לפחות מצדנו.

נסים ברדה: ילידת ישראל, שיצאה עם הוריה לחו"ל, מקבלת פטור בגיל 20, במידה ולא חרגה ממכסת הביקורים של 120 יום.

נסים ברדה: אם היא ניצלה שנת שהייה, קרי - ירדה את הארץ בגיל 15 עד 16, ושהתה עוד שנה בארץ - היא מקבלת פטור בגיל 22.

נסים ברדה: מה תמונת המצב לגבי המשתמטים?

נסים ברדה: המשתמטים הם עריקים כמו כל עריק בארץ, אלא שהם נמצאים, ואני לא יכול לעצור אותם.

נסים ברדה: אנו מדברים בסך הכל על 1,400 איש.

נסים ברדה: זה הרבה.

נסים ברדה: מדובר במשתמטים גברים, משירות סדיר.

נסים ברדה: משתמטים משירות מילואים שלב ב' הם עולים חדשים שקיבלו שירות מקוצר, או בני "תורתם אומנותם" , שקיבלו צו גיוס לפרק זמן, של שלב ב', עד 100 יום, ומספרם הוא 280 איש לשנה.

נסים ברדה: סך הכל - 1,700 משתמטים בחו"ל, מכל אוכלוסיית עם ישראל.

נסים ברדה: אלה הם עבריינים שברחו.

נסים ברדה: הם יצאו מהארץ בשלב בו כבר היה להם צו גיוס.

ליאור טומשין: גם ילד שעזב בגיל 15 וחצי נקרא - -

נסים ברדה: אתה מטעה.

נסים ברדה: הוא לא נכלל באוכלוסייה הזו.

נסים ברדה: אם כך, אנחנו מדברים על כ - 1,700 איש שברחו משירות.

נסים ברדה: עשינו הסדרים גם למשתמטים.

נסים ברדה: גם פה באנו בהקלות, ואלה דברים חדשים, מההחלטות של ראש אכ"א בחודשיים האחרונים.

נסים ברדה: בעבר, משתמט בכל גיל, שהיה עולה לארץ היה נעצר ומטופל בבית דין.

נסים ברדה: השינוי שנכנס לתוקף הוא שגברים כאלה, מגיל 45 ומעלה - לא תוגש נגדם תלונה, וההתיישנות תחול עליהם.

נסים ברדה: בגיל 40-45, בעבר הוא היה נעצר ומטופל על ידי פרקליט מטכ"ל או בבית דין משמעתי.

נסים ברדה: הוא יכול היה לקבל עד 35 ימי מחבוש בפועל, ובדין משמעתי - עד שלוש שנים.

נסים ברדה: תזכרו שמדובר במי שברח מהארץ ערב גיוסו לצה"ל.

נסים ברדה: היום הוא לא ייעצר, בעיקרון, ויטופל בהליך של דין משמעתי.

נסים ברדה: ברגע שהוא ירצה, הוא צריך להתייצב לדין משמעתי בלשכת גיוס.

נסים ברדה: גם פה אנו משתדלים להנהיג מדיניות מקלה, ולעזור.

נסים ברדה: נשים מגיל 30 ומעלה - לא תוגש נגדן כל תביעה.

נסים ברדה: זה נשאר ללא שינוי.

נסים ברדה: לגבי טיפול משמעתי, ומעצר בשדה התעופה, למשתמטים.

נסים ברדה: מועמד לשירות בטחון שפנה להסדרת מעמדו, אנו מאפשרים לו להיכנס לארץ אם הוא מודיע מראש.

נסים ברדה: אני אדאג לכך שלא יעצרו אותו בשדה התעופה, והוא יצטרך להתייצב בלשכת גיוס, להיעצר, לעמוד לדין על פי החלטת הפרקליט, ומה שהוחלט לאחר מכן - יבוצע.

נסים ברדה: זה חוק שירות בטחון ואנו מממשים אותו.

נסים ברדה: עד כאן.

נסים ברדה: הצגתי לכם מצגת סדורה של כללים.

נסים ברדה: הבהרתי את ההבדלים בין האוכלוסיות.

נסים ברדה: בסך הכל, כל הרעש הגדול שקם על חוסר הרגישות הוא לגבי 1,700 איש, שהם עריקים לכל דבר.

נסים ברדה: הם עברו עבירה פלילית, עברו על חוק שירות בטחון ועל חש"צ.

נסים ברדה: אם הם היו בארץ הם היו נעצרים על ידי המשטרה הצבאית.

נסים ברדה: לבקשתו של עורך הדין טומשין, ומבלי להתייחס לפרטים שמצויים בדיון בבג"ץ, מי שעזב את הארץ בגיל 15 ויום ואילך, והחליט שהוא רוצה לבקר כאן, בדקנו אותו, והוא שוהה בחו"ל שלא ברשות.

נסים ברדה: הוא רוצה להסדיר את מעמדו.

נסים ברדה: הגענו אתו לסיכום שהוא מתגייס.

נסים ברדה: הוא מבטיח שהוא מתגייס.

נסים ברדה: אנו דוחים לו, לפי בקשתו, את הגיוס.

נסים ברדה: אנו מאפשרים לו לנסוע ולהתייצב בעוד שנה.

נסים ברדה: אם הוא בוחר בכך הוא לא מתייצב, למרות ההתחייבות וההסדר שהוא עשה אתי.

נסים ברדה: כאן אני הופל אותו, לכאורה, למשתמט בפועל.

נסים ברדה: הוא קיבל את מבוקשו, התחייב למשהו פעם נוספת, ולא עמד בהתחייבות, וכעבור 10 שנים, כאשר הוא רוצה ללוות את אביו החולה לקניית חלקת קבר, הוא ייזכר שהוא צריך להגיע לארץ, והוא ייזכר שהוא משתמט.

נסים ברדה: זו פעם שנייה שהוא רוצה לפקוד את הארץ.

ליאור טומשין: האם יש לו אפשרות שלא להתחייב?

ליאור טומשין: ילד שעזב בגיל 15 ויום, שעזב לפני 10 שנים, יש לו אפשרות להגיע לארץ, בלי שהוא יחויב בשירות צבאי?

ליאור טומשין: התשובה היא - לא.

ליאור טומשין: מי שעזב בגיל 15 ויום עם ההורים, יחייבו אותו בשירות בבואו לכאן.

נסים ברדה: צריך לזכור שכל עוד הוא שוהה בחו"ל, אין לנו בעיה אתו.

נסים ברדה: אנחנו לא מחייבים אותו לבוא.

נסים ברדה: כאשר הוא צריך לבוא לכאן, מזמינים אותו לסדר את עניינו ולהסדיר את חובו.

נסים ברדה: זה בסדר.

נסים ברדה: גם כאשר אנו באים לרשום את ילדינו לבית הספר, אם לא שילמנו את הארנונה, באותה הזדמנות שאנו נזקקים לשירות, אנו מתבקשים לסלק את החוב שלנו.

נסים ברדה: כך זה מתנהל.

נסים ברדה: את כולנו תופסים בצמתים: בבואנו לחדש רשיון נהיגה, וכן הלאה.

נסים ברדה: אין ברירה אחרת, כי אין לי דרך אחרת לתפוס אותו ולממש את חוק שירות בטחון שהוטל עלינו כחוק.

ליאור טומשין: השאלה היא האם אתה צריך לממש את החוק על ילד שעזב את הארץ בגיל 15.

נסים ברדה: מההיבט הערכי - כן, כי אחרת אני שופך את התינוק עם המים.

נסים ברדה: אנחנו מדברים על 1,500 איש בלבד.

נסים ברדה: לגבי כל האחרים - אין שום בעיה אתם, עם 90 אחוז מהאוכלוסייה.

נסים ברדה: ה- 10 אחוז שברחו מהארץ, ולא יוצרים קשר עם הקונסוליה הם הבעייתיים.

נסים ברדה: הם אקוויבלנטים לעריקים.

נסים ברדה: בבואי לחו"ל אני נפגש גם עם העריקים.

נסים ברדה: הם שואלים בכמה שירות הם יחויבו.

נסים ברדה: אני דן אתם, ואני מודיע להם במה הם יחוייבו.

נסים ברדה: לעומת זאת, העבריין העריק בארץ, אם הוא מנסה לדון עם הבקו"ם לגבי אורך השירות בו הוא יחויב, זה בלתי אפשרי.

נסים ברדה: לעבריין בחו"ל יש פריבילגיה.

נסים ברדה: המדינה מממנת את נסיעתי כדי להיפגש אתו ולנסות לקרב אותו לארץ.

נסים ברדה: עד כדי כך אנו מרחיקים לכת.

נסים ברדה: נפגשנו עם שרת הקליטה לפני שבוע ימים, והבהרנו דבר אחד: עם כל העבודה הברוכה והנפלאה של משרד החוץ, ואני חייב לומר שאנו משתפים פעולה אתם באופן הדוק ומתואם, כנראה שההסברה עדיין לא מספקת.

נסים ברדה: גיבשנו עם שרת הקליטה כיוונים של הסברה, שיהיו חייבים להתבצע בשיתוף פעולה אתנו ועם משרד החוץ.

נסים ברדה: כנראה שנפרסם יותר מודעות, ונעלה את המודעות יותר, ואולי אף נגביר את הנסיעות לחו"ל.

נסים ברדה: למרות הכל, אנו מוכנים לפתוח את הדלתות במדינה, גם לכאלה שלא הסדירו את מעמדם, לאפשר להם להיכנס ולצאת מהארץ.

נסים ברדה: לגבי המשתמטים - זה טעון, כמובן, את אישור היועץ המשפטי לממשלה, כי מדובר בעבירה פלילית על חוק שירות הבטחון.

נסים ברדה: אנחנו צריכים לבחון איך אנחנו עושים את זה.

נסים ברדה: אנחנו פתוחים.

נסים ברדה: אנחנו רוצים להיות האחרונים שחוסמים בפני אלה שרוצים לעלות לכאן, את הדרך.

נעמי בלומנטל: פנו אלי עם מקרה של עולים, שהבן לא מצא כל כך את מקומו.

נעמי בלומנטל: הוא שירת בצה"ל, יצא מהארץ ולמד, וידע שהוא נחשב למשתמט.

נעמי בלומנטל: הוא הלך לשגרירות ורצה לחזור לארץ.

נעמי בלומנטל: הוא פחד מבית הדין הצבאי שהוא יצטרך לעמוד בפניו, ומהליכה לכלא.

נעמי בלומנטל: ייתכן שצוואר הבקבוק יכול להיות אותו בית דין, שאין מספיק רגישות למקרים כגון אלה.

נעמי בלומנטל: העניין סודר לבסוף, אך אני חששתי ששהות של שבועיים בכלא, עלולה להביא למצב שהוא יתדרדר.

נעמי בלומנטל: אתם אכן מגלים רגישות ומנסים למצוא את האיזון הנכון בין הצורך והמחויבות למדינה, כך שגם לא יהיה אי שיוויון רב מידי בין הנמצאים כאן והנמצאים בחו"ל.

נעמי בלומנטל: ייתכן שבבית הדין יש בעיה שעשויה להביא להתדרדרות שלא היינו רוצים בה.

און רגוניס: בסופו של דבר, הכמות של אלה שעומדים בפני בית הדין ונכנסים לכלא, שואפת לאפס.

און רגוניס: מדובר במקרים בודדים.

און רגוניס: מרביתם יודעים את האמת ומכירים את המדיניות שלנו.

און רגוניס: אין שום בעיה בדבר הזה.

און רגוניס: נעשה הסברה נוספת.

און רגוניס: בסופו של דבר, ויודעים זאת, העונשים שמטילים עליהם הם על תנאי.

און רגוניס: אלה שרוצים לשרת, משיגים את מה שהם רוצים, ואנחנו אתם.

עופר חנוך: נמצא כאן נציג של הפרקליטות הצבאית.

עופר חנוך: ההחלטות של הפרקליטות בתקופה האחרונה הן מקלות.

עופר חנוך: נשמעת אף ביקורת שהן מקבלות מידי.

עופר חנוך: למרות שמדובר במשתמטים לתקופות ארוכות ביותר, שלו היו משתמטים בישראל הם היו עומדים לדין בבית דין צבאי, הרבה מאד פעמים הם מופנים להעמדה לדין בבית דין משמעתי, שהענישה בו היא קלה יותר, ואינה נושאת כל רישום פלילי.

נעמי בלומנטל: האם הייתם אומרים שהפתיחות הזו נובעת מכך שקלטנו הרבה מאד עולים?

נעמי בלומנטל: ממה נובעת הפתיחות?

נסים ברדה: הסביבה משתנה, ואנחנו מתאימים את עצמנו אליה.

און רגוניס: מתוך זה שאנו חושבים יש לנו תפקיד בסיוע לקליטת עולים, יורדים ובני יורדים.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להודות לכל המשתתפים.

נעמי בלומנטל: התגלה כאן שיש הרבה מאד רצון טוב ורגישות רבה.

נעמי בלומנטל: אני הייתי רוצה לבחון אפשרות להעלות את הגיל ל - 17.

נעמי בלומנטל: אנסה לבחון האם זו תהיה ההמלצה שלנו כוועדת העליה והקליטה.

נעמי בלומנטל: לאור מה שנשמע כאן, אני מתלבטת, אך הייתי ממליצה להעלות את הגיל לגיל 17, אני לא רואה בזה גורם מכריע לרעה.

נעמי בלומנטל: אני נתקלת במוטיבציה גדולה לשרת, ולא במצב אחר.

נסים ברדה: יש ערך לשירות, כי אנחנו שומרים עליו.

נסים ברדה: ביום שנאבד את הפרופורציות, נשפוך את התינוק עם המים.

נעמי בלומנטל: אני גם ערה לזה.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לבחון גם אפשרות של ועדת חריגים - -

און רגוניס: כל הזמן קיימת ועדה כזו.

און רגוניס: בסופו של דבר דנים פרטנית לגבי כל אחד ואחד.

נעמי בלומנטל: אני מודה לכולכם, הישיבה נעולה.