ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 15, פרוטוקול מספר 4, 1999-07-28 09:00

נעמי בלומנטל: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העליה, הקליטה והתפוצות.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לברך את כל הנוכחים.

נעמי בלומנטל: אנחנו מתחילים קדנציה נוספת כשאני ממשיכה לעמוד בראשות הוועדה.

נעמי בלומנטל: כפי שידוע לכם, מאז היותי יושבת ראש לפני למעלה משלוש שנים, אני מקדישה הרבה הרבה מאוד מישיבות הוועדה לעלייתם ולקליטתם של יהודי אתיופיה.

נעמי בלומנטל: עברנו כאן הרבה מאוד עליות ומורדות, בין בשורות ובין אכזבות, ואני מוכרחה לומר שהיתה לנו אכזבה גדולה מאוד לקרוא בעיתון ולשמוע על מה שקרה בבית הספר רמב"ם בנתניה, ששם היו גילויי גזענות ואלימות שאני מוכרחה לומר שהופתעתי.

נעמי בלומנטל: לא תיארתי לעצמי שזה קיים, אבל כנראה אתם בני העדה חווים את זה יותר.

נעמי בלומנטל: אני תמיד חושבת שאצלנו בארץ מזמן אנחנו רחוקים מכל גילוי כזה של אלימות אבל גם העלבות והשפלות.

נעמי בלומנטל: זה פשוט מדהים.

נעמי בלומנטל: אנחנו נצטרך לפעול גם כאן בוועדה ולעשות הסברה, ואולי גם מבחינת משרד הקליטה כדי שתהיה יותר הסברה בהקשר הזה.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שאפשר להשיג משהו, אם תהיה יותר הסברה.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לברך את יהודי קוארה שהגיעו לארץ.

נעמי בלומנטל: חיכינו הרבה מאוד זמן.

נעמי בלומנטל: היו עיכובים שלא היו בצדק ושלא לצורך ואני באמת מוכרחה לומר שהיום אנחנו אנשי בשורה.

נעמי בלומנטל: אני חושבת שגם ועדת העליה והקליטה – והיה כאן בזמנו גם חבר הכנסת אדיסו מסאלה ושלמה מולה שהיה אחראי על הנושא במשרד הקליטה, בוודאי גם חבר הכנסת אופיר פינס – עשינו באמת הרבה מאוד כדי לזרז את עלייתם לארץ של יהודי קוארה.

נעמי בלומנטל: אני בטוחה שהלחץ שאנחנו הפעלנו על משרד הפנים, כמו גם רבים מכם, לשלוח לשם יותר אנשים, יותר אנשי משרד הפנים כדי לזרז את מתן הזכאות לעולים, בהחלט סייע ויש כ אן הצלחה גדולה מאוד בשלב הזה.

נעמי בלומנטל: עכשיו אנחנו עומדים במבחן של הקליטה ואני מקווה שזאת תהיה קליטה טובה.

נעמי בלומנטל: אנחנו מכירים את הקשיים, מכירים את מה שעומד בדרך והנושא שהיום עומד על סדר היום – אני לא מיד אדבר רק על המצוקות – זו הבעיה של הקליטה ברשויות המקומיות.

נעמי בלומנטל: בעבר שמענו התבטאויות של ראשי רשויות כאילו הם אומרים או שהם אפילו אמרו שהם לא יכולים לקלוט יותר מבין יהודי אתיופיה שמגיעים לארץ וביקשו לא להעמיס את כל העול עליהם.

נעמי בלומנטל: אנחנו גם נברר מבחינה תקציבית, מבחינה חברתית, מה קורה למעשה ברשויות.

נעמי בלומנטל: אני לא רוצה להצדיק אותם, אבל אני זוכרת שמאז ומתמיד דיברנו על כך שלא יתכן שתהיינה רק כמה רשויות מקומיות שעליהן יהיה כל העול של קליטת העליה, ולעומת זאת רשויות אחרות שנחשבות לחזקות יותר מבחינה סוציו-אקונומית כמו רמת השרון, כמו תל אביב, כמו רעננה ומקומות אחרים, אליהם לא מגיעים בכלל עולים חדשים והיינו רוצים לשמוע הסבר לכך גם ממשרד השיכון וגם ממשרד הקליטה כי אני חושבת שצריך לשנות את המדיניות הזאת.

נעמי בלומנטל: אנחנו בראש ובראשונה מברכים את יהודי קוארה שהגיעו לכאן ואולי נשמע כמה נתונים ממייק רוזנברג שאחראי על העליה מטעם הסוכנות היהודית.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לברך את אהרון אברמוביץ המנכ"ל החדש של הסוכנות היהודית והייתי רוצה לתת לך את האפשרות לפתוח את הדיון היום וכולנו רוצים לאחל לך הרבה הצלחה.

נעמי בלומנטל: ועדת העליה והקליטה תהיה לך לעזר אבל גם תבקר כשיהיה צורך בכך.

אהרון אברמוביץ: תודה רבה.

אהרון אברמוביץ: קודם כל, אני מברך על הדיון הזה.

אהרון אברמוביץ: אני חושב שהדיון הזה הוא חשוב והוא בא בזמן ויש צורך להעלות עכשיו את הנושא של קליטת יהודי קוארה בישראל.

אהרון אברמוביץ: אנחנו מפעילים ממש בימים אלו, ביום חמישי, את הבאת מרבית יהודי קוארה לארץ.

אהרון אברמוביץ: כל אלה שהיו בגונדר ובאדיס יגיעו בימים אלו לארץ, כנראה עד יום חמישי.

אהרון אברמוביץ: ישנה עוד קבוצה שמונה כ-500 איש שנמצאים עדיין בקוארה ממש והם יגיעו בסביבות אוקטובר-נובמבר לארץ, תלוי בקצב הגעתם לגונדר, ואז נשלים את העלאת כל יהודי קוארה לארץ.

אהרון אברמוביץ: המבחן הגדול שלנו, של מדינת ישראל ושל העם היהודי, מתחיל עכשיו בקליטתם.

אהרון אברמוביץ: הקליטה היא קליטה חשובה מאוד ומורכבת ואני חושב שאנחנו צריכים להתגייס כולנו, הן המדינה והן העם היהודי והן הרשויות המקומיות, כדי לעשות את הקליטה שלהם מוצלחת ומושלמת ובמהירות הרבה האפשרית.

מייק רוזנברג: אני יכול לתת נתונים.

מייק רוזנברג: כפי שאמרת, ב-20 ביוני יצאה משלחת די גדולה של אנשי הסוכנות היהודית ומשרד הפנים.

מייק רוזנברג: ב-21 ביוני הם כבר היו בגונדר והתחילו בתהליך הראיון והטיפול במשפחות שהיו שם.

מייק רוזנברג: הם אישרו מעל לאלף איש עד ה-9 ביולי, ועד עכשיו הגיעו, נכון לאתמול, במבצע הנוכחי – זאת אומרת, מה-21 ביוני ועד אתמול – כ-1,300 אנשים שהם כרגע מפוזרים באתרי קליטה שתיכף אפרט אותם.

מייק רוזנברג: כפי שאהרון אמר יש באדיס עוד כמאה אנשים.

מייק רוזנברג: חלק מהם כבר עם אישורים והם יעלו כנראה ביום חמישי, ואולי יהיו כמה בודדים שיעלו רק בשבוע הבא ביום שלישי.

מייק רוזנברג: בעקרון זה מסיים את הקטע הזה של העליה וכפי שאהרון אמר, זה לא מסיים בכלל את המבצע אלא זו רק ההתחלה.

מייק רוזנברג: המבחן של כל עם ישראל וכל העם היהודי, כך אנחנו רואים את זה, מתחיל רק עכשיו וזה בדרך בה נקלוט את האנשים האלה.

מייק רוזנברג: אני שמח לבשר לוועדת העליה והקליטה של הכנסת שנלמדו, לפחות יש סימן שלמדנו הרבה מאוד לקחים מקליטות שהיו בעבר והלקח אולי הכי חשוב הוא שהתקבלה החלטה בממשלה לקלוט את עולי קוארה במרכזי קליטה בתנאים הכי מתאימים לקליטה ראשונית ולא לקלוט אותם באתרי קרוואנים.

מייק רוזנברג: הסוכנות היהודית התבקשה והתארגנה די במהירות.

מייק רוזנברג: אני לא אכנס לבעיות הלוגיסטיות שנגרמו לנו, ואני יודע שגם בעיתונות עסקו בנושא הזה ואמרו שאנחנו כביכול זורקים עולים ממדינות אחרות כדי לקלוט את יהודי קוארה, אולם לא כך הם הדברים.

מייק רוזנברג: בהחלט היינו צריכים לשנות יעוד של חלק ממרכזי הקליטה ובחרנו במרכזי קליטה דווקא שהיו מיועדים להם צעירים, בעיקר צעירים מברית המועצות לשעבר, וההנחה היתה שצעירים בודדים יכולים להיות יותר גמישים בצרכים שלהם בדיור ואנחנו מתארגנים בכל מיני מוסדות חוץ לסוכנות היהודית, יחד עם גיבוי של משרד הקליטה, וביחד עם הסוכנות היהודית נממן ביחד את המבצע הזה, אבל אף אחד לא נזרק לרחוב.

מייק רוזנברג: כדי לקלוט את יהודי קוארה בדירות שמתאימות למשפחות, היינו חייבים לפנות צעירים בודדים וסטודנטים למקומות אחרים.

מייק רוזנברג: לא יכולנו לעשות זאת כמובן לבד אלא עשינו זאת יחד עם הממשלה, עם משרד הקליטה.

מייק רוזנברג: לצערנו לפני כשנה הסוכנות היהודית נאלצה לפנות את מבשרת ציון בגלל בעיות תקציביות והוועדה הזו דנה בנושא.

מייק רוזנברג: בעזרת משרד הקליטה, משרד הקליטה נכנס ובעצם לקח את המקום הזה, ובעצם יחד עם משרד הקליטה הקמנו כבר את מרכז קליטה מחדש.

מייק רוזנברג: נכון להיום יש היום כ-960 יהודי קוארה שנמצאים במקום.

מייק רוזנברג: זה האתר הגדול ביותר.

מייק רוזנברג: אנחנו לא חושבים שזה בהכרח טוב שיש ריכוז כזה גדול במקום אחד, אבל פשוט המציאות הכתיבה לנו, כי היו שם מקומות.

מייק רוזנברג: מקומות אחרים יש בבאר שבע, שהסוכנות היהודית, עוד לפני המבצע הנוכחי, ואלה הם אנשים מתחילת עליית יהודי קוארה, מבצע שהתחיל בסוף 1998, יש כ-430.

מייק רוזנברג: אני לא מדייק במספרים כי הם משתנים כל הזמן.

מייק רוזנברג: אני אומר שרוב היהודים הגיעו לפני העליה הגדולה של החודש האחרון.

מייק רוזנברג: בלוד יש כיום כ-72, כ-120 בקרית גת, כ-230 בקרית ים וביום חמישי תגיע קבוצה גם לאשקלון.

מייק רוזנברג: אלה יהיו מרכזי הקליטה שיקלטו את יהודי קוארה.

מייק רוזנברג: אנחנו בסוכנות היהודית כבר מתארגנים בכל המוקדים האלה ובכוונתנו להקים כמובן יחד עם הרשויות ויחד עם משרדי הממשלה ויחד כמובן עם משרד הקליטה ועדות היגוי כדי לעשות דבר נוסף.

מייק רוזנברג: בנוסף לקליטה של אנשי המקצוע, אנחנו חושבים שחשוב מאוד לגייס את החברה הישראלית למשימה הזאת ואנחנו נפנה בוודאי בכל המקומות האלה לעם ישראל כדי לתת כתף, כי יש צרכים וקשה לתאר אותם.

מייק רוזנברג: אנחנו הגענו פחות או יותר לנוסחאות של כוח אדם, אבל אני יכול להגיד לכם שכל נוסחה של נגיע אליה, זה לא יהיה מספיק כדי לענות על הצרכים.

מייק רוזנברג: יש צרכים בכל התחומים, ואני לא אפרט פה, אבל בגדול אני שמח לומר שיש היענות גם של הציבור, גם של משרדי ממשלה, ולמרות מה שכתוב בעיתונים, גם של הרשויות המקומיות שאני מבין שזה גם מעמיס עליהן עול.

מייק רוזנברג: אני בטוח שיחד עם כל משרדי הממשלה ובעזרת ועדת העליה והקליטה של הכנסת אנחנו גם נוכל לדאוג לתת להם את המשאבים הדרושים כדי לקלוט בצורה נכונה את יהודי קוארה.

ויקטור בריילובסקי: בקשר לפינוי מרכזי הקליטה, אני חושב שזה שהוציאו משם את הסטודנטים, גרמו לכך שיהיו להם בעיות גדולות להמשיך את הלימודים באוניברסיטאות.

ויקטור בריילובסקי: אני לא חושב שקליטה נכונה, זה אומר לגרש עולים מחבר העמים ולקלוט שם את יהודי קוארה.

ויקטור בריילובסקי: אני חושב שאנחנו צריכים למצוא פתרון שהמרכזים יהיו גם בשביל העולם האלה וגם בשביל העולים האלה.

נעמי בלומנטל: אנחנו נתייחס לזה בהמשך הישיבה.

9315: אני נשלחתי על ידי הסוכנות היהודית לנסות ולראות מה קורה באדיס וגם בגונדר והיינו צריכים לעשות עבודה לוגיסטית מאוד קשה בתנאים מאוד קשים.

9315: אני חושב שמי שהיה רואה את האנשים האלה, אחרי שהם שהו שם שבע שנים, חמש שנים, שלוש שנים, מסיבות אלו ואחרות, וחלק מהמשפחות ראינו ופגשנו אחרי שהם הלכו שלושה שבועות ברגל מקוארה ובאמת עברו תלאות רבות מאוד, משפחות משפחות.

9315: באמת אפשר לתאר זאת כמו יציאת מצרים.

9315: אפשר היה לראות באמת את הכמיהה שלהם ואת הרצון שלהם לבוא לכאן ולהיות שייכים לעם היהודי.

9315: התהליך הזה לא היה כל כך פשוט.

9315: יחד עם זאת, ההתמודדות במיוחד היתה בתהליך המיון שהוא לכשעצמו סיפור בפני עצמו, סיפור בעייתי מאוד, במיוחד הסתננות המקומיים, אנשים שבכלל לא קשורים לקבוצה הזאת ועשו מאמצים רבים מאוד כדי לבוא לארץ ואנחנו יודעים בדיוק מה הן הסיבות.

9315: יחד עם זאת, אני מאוד שמח על כך שמעל 1,200-1,300 אנשים אושרו בעבודה אינטנסיבית של משרד הפנים והסוכנות היהודית.

9315: אנשים באמת עבדו מ-5:00 בבוקר עד שעה 22:00, כשבממוצע מראיינים 120 נפשות ואחר כך בשעות הערב באמת היתה בדיקת הזכאות שלהם עם הצלבת מידע בארץ וכו'.

9315: כשאמרנו למשפחה שהיא נמצאה זכאית לעלות לארץ, הייתם צריכים לראות את האושר בפניהם.

9315: כל הפחד שהיה להם והתחושה שהם חשבו שיישארו עוד, ובאמת אפשר להתגאות בעשייה ברוכה כזאת.

9315: בסך הכל אנחנו באמת עסקנו בהצלת נפשות.

9315: אני רוצה לומר פה עוד משפט מאוד חשוב.

9315: תראו, הציונות של היום היא ציונות מאוד מעניינת.

9315: נכון, כל האנשים האלה לא קיימו מצוות ישראל כמו שאנחנו ידענו, הם לא קמו בבוקר ולא התפללו וכן הלאה.

9315: אבל אפשר היה לראות את האנשים האלה, מעל 80%, אף אחד מהם לא התנצר למרות שהיו באמת מנותקים.

9315: אפשר היה לראות באמת כמה האנשים האלה הם יהודים אמיתיים.

9315: כל אלה שהטילו ספק ביהדותם, צריכים לבוא ולומר שהם טעו.

9315: מישהו הטיל ספק לגבי יהדותם וזכאותם, וזו הסיבה שהיו בגונדר שבע שנים.

9315: לכן אחרי כל התהליך הזה האנשים האלה הגיעו, ואני בטוח שגם ה-500 שנמצאים בקוארה תחתית יגיעו.

9315: נבדקה האפשרות גם להגיע לשם.

9315: אני ועוד שלושה אנשים ניסינו להשיג אפילו הליקופטר כדי להגיע למקום, אבל זה מאוד קשה.

9315: לא רצינו לחכות לנובמבר ואז להביא אותם.

9315: ההנחיה היתה באמת לטפל ביהודי קוארה.

9315: להערכתי יש יותר מאלפיים שהם זכאי חוק השבות ואני לא מדבר על מי שטוען לזכאות, אלא אני מדבר על זכאי חוק השבות.

9315: בכל מיני מקומות באתיופיה יש לפחות יותר מאלפיים וגם על זה צריך לחשוב, איך מעלים את זכאי חוק השבות ופעם אחת ולתמיד לגמור את הענין הזה.

9315: לעצם העניין.

9315: הנושא שאנחנו עוסקים בו הוא קליטת העולים כאן בארץ.

9315: אני חושב שצריך לברך את הסוכנות היהודית על שפתחה את מרכזי הקליטה.

9315: אנחנו יודעים מה הסתתר מאחורי זה.

9315: אנחנו יודעים על החולדות בגבעת המטוס היום, אנחנו יודעים מה קורה בנוה כרמל, אנחנו רואים מה קורה בחצרות יסף.

9315: פעם חשבתי שאתרי הקרוואנים יהיו רק לשנה.

9315: אבל התבדיתי ואני יודע שזה לא רק לשנה.

9315: לכן המחשבה היתה באמת לבוא ולקלוט את העולים.

9315: נכון, אנחנו יודעים, יש רשויות שמתמודדות יותר קשה.

9315: אני הייתי רוצה לראות את העולים האלה נקלטים בהרצליה, בתל אביב וכן הלאה, אבל מה לעשות ששם אין מבנים ציבוריים ואין מרכזי קליטה?

9315: אני אומר לכם באחריות שאם נעשה מאמץ נכון ונקלוט אותם בגישה נכונה, השהות שלהם במרכז קליטה לא תהיה יותר משנה אחת והעולים האלה יכולים אחרי שנה להיות עצמאים וזה לא חשוב איפה הם נקלטים בשלב הראשון.

9315: אפשר באמת לעשות את המאמצים האלה, אפשר לגבות את הרשויות האלה שיקלטו אותם, אבל מכאן לבוא ולומר שאנחנו לא רוצים את האתיופים, זה הפך להיות דבר שבאופנה שכל רשות עושה דין לעצמה ובאה ואומרת שהיא לא רוצה עולים.

9315: מה אתה לא רוצה עולים, למה?

9315: עולים מסקנדינביה כן היית מוכן לקלוט?

9315: עולים מארצות הברית היית מוכן לקלוט?

9315: רבותי, אני חושב שזה גובל בחוסר אחריות.

9315: הציונות בעצם הפכה להיות ציונות של לא חשוב, זה לא אצלנו, לא בית ספרנו.

9315: אני חושב שמדינת ישראל צריכה להיות מרושתת, להיות יותר סובלנית, להביא יהודים על פי חוק השבות ולשים אותם בכל מקום, לקבל אותם ולומר שקודם כל אנחנו קולטים.

9315: האיש הזקן הזה יושב לידינו, אני ראיתי אותו איך הוא היה נראה בגונדר.

9315: תאמינו לי איך הוא היה נראה.

9315: כשאנחנו דיברנו איתו ואמרנו לו שהוא ילך לישראל, הוא אמר שקודם כל הוא רוצה שהמשפחות שלו ילכו והוא יחכה איתנו.

9315: עכשיו אומרים לו שהוא לא רצוי פה ברשות מסויימת.

9315: איך יכול להיות כזה דבר?

9315: אנחנו עוסקים באמת בעולים, בבני אדם שאנחנו צריכים לפתוח את הלבבות ולקבל אותם.

9315: אפשר להתווכח על כסף.

9315: אתם יודעים מה?

9315: הלוואי שהוויכוח שלנו רק יהיה על כסף ושאין משהו שמסתתר מתחת לשולחן.

9315: הדיון הזה הוא דיון חשוב, הרשויות יבקשו את מה שהן צריכות לבקש, אבל בואו לא נהיה באופנה הזאת שאומרים שלא רוצים אתיופים.

9315: במבשרת לא רצו אתיופים, בלוד לא רוצים אתיופים, בקרית ים לא רוצים אתיופים, מישהו באשדוד לא רצה, אפילו בקליטה ישירה.

9315: מישהו בנתניה לא רצה גם בקליטה ישירה.

9315: העולים קנו דירות.

9315: אני חושב שמבחינה ציבורית זה דבר שצריך לגנות אותו בחריפות רבה מאוד.

9315: אפשר לדבר איך באמת לא יהיה ריכוז, זה נכון, וגם צריך לחשוב חכם.

9315: אני חושב שמבשרת ציון, משרד הקליטה, גם מוסדות אחרים, לחצו שהמספר יהיה יותר מ-500 זה לא שהיה טוב, אבל מערכת החינוך הסביבתית של מבשרת ציון יכולה להרשות לעצמה לקלוט את העולים יותר טוב.

9315: לכן בסך הכל כרגע אנחנו מדברים על 1,000, 1,400, 1,300 שיפוזרו כמו שהמנכ"ל אמר בכל הארץ.

9315: עם עשרים משפחות שנמצאות בלוד, עיריית לוד באמת תפשוט את הרגל?

נעמי בלומנטל: אני בהחלט מסכימה עם הדברים.

נעמי בלומנטל: אנחנו כולנו שמחים על העליה הזאת, אבל אנחנו צריכים גם להביא את זה לידי ביטוי.

נעמי בלומנטל: נשמעות האמירות האלה של הרשויות שאומרות שהן לא רוצות אתיופים, ואני חושבת שזאת לא כוונתן, אם יורשה לי להגן עליהן בהקשר הזה.

נעמי בלומנטל: הרשויות אומרות, שלהן קשה להתמודד עם האוכלוסיות החלשות יותר, וזאת הסיבה.

נעמי בלומנטל: לא שהם אתיופים או קווקזים או יהודים שבאים מארצות אחרות, אלא הם שואלים למה הם תמיד מקבלים אוכלוסיות שקשה להם להתמודד איתן.

נעמי בלומנטל: מאידך שמעתי שאומרים גם במשרד הקליטה וגם במשרדים אחרים שהרשויות מקבלות מבחינה תקציבית את כל הסיוע.

נעמי בלומנטל: לשם כך אנחנו כאן.

נעמי בלומנטל: אנחנו תיכף נשמע איזה סיוע מקבלים, האם אמנם מקבלים את הסיוע שהם צריכים לקבל כדי שתהיה קליטה ויחד עם זאת אני פונה, ואני אפנה גם לראש הממשלה בעניין הזה, שלא יתכן שתמיד הרשויות שבלאו הכי יש להם גרעונות קשים, שהם מתמודדים עם אוכלוסיות שצריך להקדיש הרבה מאוד לחינוך, לשיכון, אותן רשויות מקבלות עוד פעם ועוד פעם את האוכלוסיות שקשה להתמודד איתן.

נעמי בלומנטל: לעומת זאת יש רשויות חזקות, כפי שאמרנו קודם לכן כמו הרצליה, רמת השרון, רעננה.

נעמי בלומנטל: נכון שמחירי הדיור יקרים יותר, אבל המדינה, אם היא כבר עשתה את הצעד הנבון והטוב הזה שיבואו לכאן עולים, וזאת המגמה שלנו, צריך שיהיה גם את התקציב המתאים גם ברשויות חזקות כדי לקלוט עולים חדשים מאיפה שהם באים.

משה באטה: אני רוצה לברך את הסוכנות היהודית.

משה באטה: העליה הזאת, כמו ששלמה ציין, חמש-שבע שנים המתינה והנה כאשר יש רצון, תוך זמן קצר עלו 1,300 עולים ארצה.

משה באטה: זה מאוד משמח.

משה באטה: אני עוד רוצה לברך את הסוכנות היהודית על שפתחה את מרכזי הקליטה שלה וקיבלה לשם את העולים.

משה באטה: גם על זה מגיעה לה הברכה.

משה באטה: נשארו שם עולים.

משה באטה: ביום חמישי חזרתי עם העולים מאדיס, אבל יש אנשים שסובלים שם מאוד, במיוחד מאזור טיגריים, שאף אחד לא מסתכל עליהם.

משה באטה: אני באתי מהאזור הזה ואף אחד לא מגן עליהם.

משה באטה: הם מאוד סובלים.

משה באטה: אני חושב שבאותו רצון שהעלו את העולים האלה, גם את אלה ששם צריכים להביא לכאן.

משה באטה: הקלטתי שם אנשים שדיברו והשוחד שם חוגג.

משה באטה: אנשי סוכנות שעבדו בעבר קיבלו שוחד רציני מאוד ועוד יהיה לי זמן להוציא את זה החוצה.

משה באטה: פשוט מאוד כואב הלב שאנשים נמצאים שם בתנאים קשים מאוד.

משה באטה: לכן מדינת ישראל צריכה לפתוח את הלב ולהעלות את האנשים האלה בדחיפות.

משה באטה: לגבי קליטתם בארץ.

משה באטה: אני חושב שכל רשות כזו או אחרת לא צריכה למנוע מאותם עולים להיכנס, ללמוד, להיות אזרחים טובים.

משה באטה: אם יש לרשות כזו או אחרת, מגיע לה תקציב מהמדינה.

משה באטה: אם לרשות מקומית כזו או אחרת מגיע תקציב מהמדינה כדי לקלוט את העולים בצורה הטובה ביותר, מדינת ישראל צריכה לתת את מה שמגיע לה.

משה באטה: לא יכול להיות שיפלו בתקציב ועולי אתיופיה לא ייקלטו.

משה באטה: לא שמעתי בשום מקום, בשום מדינה, שאומרים אנחנו לא נקלוט.

משה באטה: לא שמעתי מישהו אומר שהוא לא יקבל עולים חדשים ממדינות חבר העמים, מארצות הברית וכו'.

משה באטה: למה כאשר מדובר בקליטת עולי אתיופיה כולם חוששים, כולם נסוגים, כולם נכנסים לחרדות?

משה באטה: אותם עולים לא יישארו באותם מקומות.

משה באטה: גם הרצון שלנו הוא לדלל.

משה באטה: להפתעתי הרבה במקום שהעולים האלה יישארו שנה-שנתיים במרכזי קליטה, המדינה עכשיו נתנה משכנתאות ומשום מה היום סגרה את המשכנתאות בפני אותם עולים.

משה באטה: הם רוצים להשאיר את העולים האלה במרכז הקליטה עוד עשר שנים?

משה באטה: יש אנשים שנשארים במרכז הקליטה והיום הסוכנות היהודית תובעת אותם כדי להוציא אותם משם.

משה באטה: בבאר שבע יש מישהו שנמצא במרכז קליטה כבר עשר שנים, רוצה לרכוש דירה ואין לו משכנתא כי הפסיקו את זה.

משה באטה: במקום להיערך עכשיו במשכנתאות כדי שאותם עולים יצאו, משום מה הם נסוגים אחורה.

משה באטה: אני לא יכול להבין את זה.

משה באטה: מחר תתבע הסוכנות היהודית את האנשים האלה כי מרכזי הקליטה יהיו מוצפים ולהם לא יהיה לאן ללכת.

נעמי בלומנטל: אני מבקשת לשמוע את אחד העולים.

עולה מקוארה: (דבריו מתורגמים לעברית).

עולה מקוארה: הוא אמר שהם היו בקוארה, המתינו הרבה זמן, חשבנו שכולם שכחו אותנו, המשפחות, הקרובים שכחו אותנו, אבל בעזרת ז'ניר ואחרים באו עד הכפר, הלכו קילומטרים רבים ברגל ופתאום באו ועזרו לנו ואנחנו זכינו לעלות למדינת ישראל.

עולה מקוארה: אנחנו רוצים להגיד תודה והוקרה למדינת ישראל שהעלתה אותנו.

עולה מקוארה: העליה התחילה אבל לא תמה.

עולה מקוארה: יש קרובים שנשארו שם ואני מאוד מקווה שכמו שאנחנו זכינו למדינתנו, אותם אחים שנשארו שם יזכו גם הם לעלות למדינת ישראל.

נעמי בלומנטל: אולי הוא יכול להגיד לנו איך במשך השנים הוא שמר על היהדות שלו, באיזה תנאים ואיך זה בא לידי ביטוי.

עולה מקוארה: כמו שאבותינו שהיו מדריכים אותנו לשמור את היהדות, אנחנו שמרנו בתנאים לא תנאים את היהדות עד היום.

עולה מקוארה: אמנם היה לנו את הקייסים ולא היתה בעיה, אבל בכל זאת, איך שהדריכו אותנו, כך שמרנו עד שעלינו ארצה.

נעמי בלומנטל: תודה רבה.

נעמי בלומנטל: תאמר לנו פנחס עידן, ראש עיריית לוד, באיזה בעיות אתה נתקל.

פנחס עידן: שמעתי כאן, שעיריית לוד לא מוכנה לקבל את יהודי אתיופיה ואני רוצה לומר שזה לא נכון.

פנחס עידן: אנחנו מקדמים בברכה את כולם, את כל העולים.

פנחס עידן: כשבני ישראל יצאו ממצרים, רצו לברוח, וכשהגיעו למדבר שאלו את אלוהים, הוצאת אותנו ממצרים בשביל להרוג אותנו במדבר.

פנחס עידן: אני לא רוצה להגיע למצב שישלחו לי עולים ולי יהיה לי את הכלים לתת להם את מה שמגיע להם.

פנחס עידן: זו הכוונה.

פנחס עידן: על המצב של העירייה לא צריך לבוא ולספר כאן, כולם שומעים על הבעיות של העיר לוד.

פנחס עידן: העירייה מקדמת בברכה את כל העליה ולא משנה מהיכן היא מגיעה.

פנחס עידן: אם מישהו חושב שישים לנו את העולים בפתח – אתיופים או מברית המועצות או מארצות הברית - אין בכוונתי כראש עיר לתת שום שירותים, שום טיפול, אם לא יתנו לי את הכלים לטפל בהם כולל פתיחת שנת הלימודים החדשה.

דב אוחיון: אני החלפתי את שלמה בתפקיד ובדיוק כשהחלפתי אותן התחיל המבצע הזה.

דב אוחיון: אני חייב להגיד שהמציאות בשטח או האווירה בשטח היא שונה מאוד מהאווירה שנוצרה כאן.

דב אוחיון: יש דו-שיח עם הרשויות ואנחנו מקיימים דיונים עם הרשויות.

דב אוחיון: אני מוכן להתייחס לנושא של לוד בנפרד, אבל אני חייב לתת לך את התמונה הכוללת ואני חושב שזה חשוב שאנשים יבינו את זה.

דב אוחיון: בסופו של דבר העולים נמצאים במרכז קליטה במשך שנה עד שנתיים כאשר רוב ההוצאות במשך השנה הראשונה נופלות על הסוכנות היהודית ומשרד הקליטה.

דב אוחיון: אני מוכן פה לפרט בדיוק את כל העלויות ואת כל ההוצאות.

דב אוחיון: תבינו שבסופו של דבר החלק הארי נופל בשנה הראשונה על שני משרדי הממשלה האלה.

דב אוחיון: בנוסף לכך מחוברים לכל העשייה הזאת כל משרדי הממשלה האחרים – משרד החינוך, משרד העבודה והרווחה, משרד הבריאות ועוד.

דב אוחיון: אנחנו יושבים עם הרשויות ואנחנו מבקשים מהם לדעת.

דב אוחיון: אנחנו אומרים שהעולים האלה מגיעים לכאן לאתר דיור זמני, הכוונה שלנו, וגם שלהם, והתהליך הזה יהיה הרבה יותר מהיר היום מאשר היה בשנים הקודמות כי בל נשכח שיש כבר אוכלוסייה של מעל ל-68 אלף עולים מאתיופיה שיושבים בישובי קבע, קנו את הדירות שלהם, יש להם קשרי משפחה והם כבר מהווים עזרה לא פורמלית לעולים שמגיעים היום.

דב אוחיון: אתם צריכים לראות כשעולים מגיעים למרכזי קליטה, איך כל המשפחה מחכה ומקבלת אותם ונותנת להם כבר את העצות המעשיות לקראת היציאה לדיור קבע.

דב אוחיון: זה קורה כבר בשלבים הראשונים.

דב אוחיון: לכן אני טוען שאנחנו יושבים ואנחנו נשב גם עם עיריית לוד, אם זה לא נעשה.

דב אוחיון: לוד בסך הכל קיבלה כ-74 נפש עד היום מכל המבצע הגדול הזה.

דב אוחיון: אנחנו נבדוק יחד איתם מה הצרכים מעבר לאלה שמשרד הקליטה והסוכנות היהודית ומשרדי הממשלה מכסים.

נעמי בלומנטל: האם זה נכון שהם הגיעו לשם ואפילו לא יידעו את הרשות המקומית שהעולים מגיעים לשם?

דב אוחיון: אני יכול להגיד לך מה שאני יודע ואני מאוד מבקש לא להיכנס כאן לעימות עם ראש העיר.

דב אוחיון: חבל שנתחיל להתווכח עם העובדות האלה נכונות או לא.

דב אוחיון: אני יודע שהמרחב של הסוכנות היהודית ביקש להיפגש עם ראש העיר, נקבעו שתי פגישות, אבל בסופו של דבר הסגנים שלך כן ידעו על כך.

פנחס עידן: אין לנו סגנים.

דב אוחיון: מי זה דוד אדרי?

פנחס עידן: ממלא מקום.

דב אוחיון: הוא קיבל הודעה.

דב אוחיון: מנהלת מרכז הקליטה במקום התחברה גם למנהלת מחלקת הקליטה בישוב.

דב אוחיון: אמרתי, אני לא רוצה להיכנס לזה.

דב אוחיון: אני חושב שזה פשוט לא מכובד ולא נכון לעשות את זה בפורום הזה.

דב אוחיון: אנחנו מוכנים לשבת איתם בנפרד לאחר מכן, ואם היתה תקלה, נתקן אותה.

דב אוחיון: אנחנו לא מדברים פה על קליטה של אלף איש אלא אנחנו מדברים בסך הכל על 74 נפש.

דב אוחיון: עשרים משפחות שהגיעו.

דב אוחיון: אני חושב שחשוב בעיני שהוועדה הזאת תבין שהעולים נמצאים במרכז קליטה זמני, באיזה שהוא שלב, בעוד שנה וחצי-שנתיים הם יצאו משם לדיור קבע.

דב אוחיון: בשלבים הראשונים, בשנה הראשונה, עיקר הנטל, אני אומר לכם ש-95% מהנטל של הטיפול בהם נופל על משרד הקליטה ועל הסוכנות היהודית ומשרדי הממשלה האחרים.

דב אוחיון: לגבי שאר הדברים, אנחנו מקיימים דו-שיח עם הרשויות כדי לראות מהם הצרכים.

דב אוחיון: לפני יומיים היינו בקרית גת, ישבנו עם הרשות, היתה שם נציגות מאוד נכבדה של הרשות וניתחנו איך הרשות הזאת שהצליחה לקלוט יפה מאוד, כ-4,000 עולים במשך השנים, מה הצרכים של הרשות לגבי הקליטה של ה-127 או ה-130 נפש שהגיעו עד היום.

נעמי בלומנטל: מבחינת התכנון, למרכז הקליטה בלוד יש מקום לעוד עולים?

דב אוחיון: התכנון ללוד, לפי לוח הסוכנות היהודית, זה היה בין 100 ל-120.

דב אוחיון: זה הסיפור של לוד ובזה זה נגמר.

נעמי בלומנטל: מה קורה בקרית גת?

נעמי בלומנטל: כמה זמן העולים נמצאים שם?

חיים שלום: בשמי ובשם ראש העיר שלנו, מר אלברט ארז, הייתי רוצה לברך את כל העולים שמגיעים מכל קצות העולם.

חיים שלום: אנחנו קלטנו 4,000 עולים מאתיופיה, ואנחנו מברכים גם על עולי קוארה ואנחנו מאוד מצטערים לשמוע על הטלטלות והתלאות שהם עוברים בדרך.

חיים שלום: אנחנו מסכימים עם כל מלה ומלה שאמר שלמה, אין לנו עם זה שום בעיה.

חיים שלום: הענין הוא שהסוכנות היהודית ביחד עם משרד הקליטה הודיעו לנו - אני מתכוון לראש העיר ולי – בשעה 16:00 אחר הצהריים שנתכונן כי היום מגיעים אלינו עולים חדשים מקוארה.

חיים שלום: אנחנו לא יודעים מה מדובר, לא יודעים בכמה אנשים מדובר, שום דבר לא יודעים.

חיים שלום: לכן קמה הצעקה ואני קיבלתי גם את הפקס ששלחה חברת הכנסת סופה לנדבר ליושבת ראש ועדת הקליטה של הכנסת.

חיים שלום: לא יתכן שלא מודיעים לרשות.

חיים שלום: אין לנו בעיה עם הנושא של הבאתם, הנושא של העליה, אלא ישנה בעיה בקליטה.

חיים שלום: העליה היא מבורכת ואין לנו שום בעיה.

חיים שלום: הנטל חייב להיות שווה בשווה, ובפרט שלא מודיעים לאף אחד.

חיים שלום: באים בשעה 16:00 ואומרים "כזה ראה וקדש".

חיים שלום: הבעיה היא כפולה ומכופלת, משום שבמבנה שנמצאים מרכז קליטה שושנה היתה קבוצה של סטודנטים בפרוייקט שנקרא סלע וחלום, סטודנטים שהגיעו מברית המועצות.

חיים שלום: החבר'ה האלה הגיעו לכאן בודדים, בלי ההורים שלהם, והם מסייעים לנו בנושא של העולים החדשים מחבר העמים שנמצאים בעיר אצלנו, ואני בטוח שזה קורה גם בערים אחרות.

חיים שלום: אני הגעתי לשם ביום חמישי כאשר הודיעו לי שהם צריכים להגיע בסביבות השעה 9:00 והמתנו שם עד כמעט חצות, הגיעה אלי קבוצה שלמה של חבר'ה צעירים, סטודנטים, כאלה שממש תורמים גם לחברה וגם לעצמם ושאלו מה הם עושים, כי הודיעו להם לפני ארבעה ימים שהם צריכים להתפנות מכאן, לאן נלך?

חיים שלום: מה אנחנו עושים?

חיים שלום: אין לנו משפחה, אין לנו כאן הורים, אין קרובים, אין כאן.

חיים שלום: נתתי להם כרטיס שלי ואמרתי להם שאם יש להם בעיה, שיפנו אלי ואני אפתור להם אתה בעיה.

אהרון אברמוביץ: הם פנו אליך?

אהרון אברמוביץ: לא היתה בעיה ולכן הם לא פנו.

חיים שלום: לא הודעתם לנו שאתם עומדים להביא את האנשים.

אהרון אברמוביץ: להגיד שאין פתרון לסטודנטים של סלע וחלום זה לא נכון.

חיים שלום: היו הסכמים בפרוטוקולים חתומים בין הרשות לבין אותו גוף שמקיים את הנושא של סלע וחלום ואתם באים ומפנים אותם ומביאים אנשים אחרים.

אהרון אברמוביץ: אין שום הסכם.

נעמי בלומנטל: אנחנו תיכף ננסה לברר את זה.

חיים שלום: לא באתי להתעמת איתך אלא אני אומר מה קורה אצלנו ברשות.

חיים שלום: אני אומר את מכלול הדברים ואחרי כן אתה תיקח מה שאתה רוצה.

חיים שלום: אם אתה לא מסכים עם זה, יש לנו עובדות בשטח.

חיים שלום: חבל שלא הבאתי לכאן אחד מהסטודנטים.

סופה לנדבר: אני יכולה גם לדבר על זה.

חיים שלום: לסוכנות היה מבנה של כמעט 150 או 160 דירות, יותר נכון אשקוביות, של העולים החדשים.

חיים שלום: אתם העברתם את זה לחברת עמיגור.

חיים שלום: בינתיים יש שם קבוצות של עולים חדשים שעלו במבצע שלמה ובמבצע משה, חבר'ה שנמצאים שם ומחייבים אותם היום לשלם הון תועפות.

חיים שלום: יש לי חברים מאוד טובים, עולים מאתיופיה, שמחייבים אותם לשלם משום שהסוכנות השאירה אותם ולא לקחה אותם לקליטה ישירה.

חיים שלום: יש שם דירות ריקות ולשם כן יכולתם להעביר את העולים החדשים.

חיים שלום: אני יודע מה קורה בשטח.

אהרון אברמוביץ: הסוכנות לא אחראית על זה.

חיים שלום: אתם הייתם אחראים ואחר כך העברתם.

חיים שלום: אתה יודע מה אמר לי נציג הסוכנות ונציג משרד הקליטה?

חיים שלום: לא לציטוט הוא אמר לי, אתם פראיירים.

חיים שלום: מדוע פראיירים?

חיים שלום: משום שבאים, מנחיתים עליכם קבוצות כאלה חלשות בעיר, העיר שלכם מוכת אבטלה ומביאים לכם אנשים כאלה חלשים לעיר.

חיים שלום: אמרתי לו, עכשיו, אחרי שהם נמצאים אתה אומר לי?

משה באטה: אני לא יודע על מה אתה מדבר.

משה באטה: אתה מדבר על אי-קליטת עולים.

חיים שלום: אני מדבר על הבעיות.

חיים שלום: אני בעצמי הגעתי לשם, הייתי שם עד שעה 1:00 בלילה כאשר הכנסנו אותם לחדרים שלהם וברכתי אותם אחד אחד.

חיים שלום: אל תנסה לתקוף אותי משום שאני בעדך ולא נגדך.

חיים שלום: הייתי מציע שנטל הקליטה בארץ, כמו שאמרה חברת הכנסת נעמי בלומנטל, יהיה שווה בשווה.

חיים שלום: כמו שאמר לנו כאן המנכ"ל של הסוכנות שאנחנו לוקחים אנשים ומה לעשות, אין לנו בהרצליה ואין לנו ברעננה, שישכרו דירות.

חיים שלום: אפשר לשכור דירות, שישכרו דירות ויתנו להם, למשפחות השלמות שיהיו כל אחד במשפחה שלו ובזה בא לציון גואל.

9315: אני מוכרח להפריע לך.

9315: אתה כנראה לא יודע באמת איך צריך לקלוט את עולי אתיופיה בשלב הראשון, אם אתה מדבר על שכירת דירות.

9315: תאמין לי, אין לך מושג.

חיים שלום: אני לא אומר שהאתיופים ישלמו.

9315: אני לא מדבר על הכסף.

חיים שלום: אני אומר שיתנו להם מקומות שיהיו כל המשפחות ביחד בכל הארץ.

חיים שלום: אני מנסה לתת פתרון ואומר שרעננה מנסה להתחמק, שיהיו בהרצליה פיתוח ובכל המקומות האלה.

סופה לנדבר: אני רוצה לומר שבעצם מאוד לא מכובד לראשי הערים שאנחנו נעשה דיון כאן על בעיות שבעצם יכול להיות וכנראה נופלות על ערים למול העולים.

סופה לנדבר: לדעתי אנחנו צריכים לקיים דיון, ואני מבקשת שזה יהיה ככה, עם פורום של ראשי הערים, אנשים שממונים על קליטת העליה בערים ואנחנו נדון יחד עם משרד הקליטה והסוכנות על הבעיות של העולים וביחד נפתור אותן.

סופה לנדבר: אני חושבת שיש ערים שקולטות עליה במסות ויש ערים, בגלל כמה וכמה סיבות, לשם העולים לא מגיעים.

סופה לנדבר: אותן ערים שקולטות וממשיכים לקלוט חייבות לקבל סיוע ממשלתי.

סופה לנדבר: בזמן האחרון לא פעם אחת קראתי על ערים שבתקופה מסויימת קלטו עולים, גם ממדינות חבר העמים וגם מאתיופיה, והיום לא מסוגלות לקלוט אותם ומגיעים לדפי העיתונות והתקשורת.

סופה לנדבר: לא צריכים לעשות את זה.

סופה לנדבר: קודם כל אנחנו מדינה שחייבת לקלוט עליה.

סופה לנדבר: היהודים מפוזרים בעולם ואנחנו בית עבורם.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים ורוצים לקלוט אותם, וצריכים לעשות את זה כך שהעולים לא יסבלו.

סופה לנדבר: אני רוצה לנצל את זה שפורום נציגי סוכנות נמצאים כאן.

סופה לנדבר: אני מבינה שהסוכנות אחראית על הבאת העולים ומשרד הקליטה ומדינת ישראל חייבים לקלוט אותם.

סופה לנדבר: אתם עשיתם דבר שלדעתי הוא מבורך מאוד.

סופה לנדבר: כל הקליטה של נוער שהגיעו בלי הורים, זה דבר שחייבים להמשיך אותו ולא פעם אחת דנו פה בוועדת העליה והקליטה על המשך פרוייקטים.

סופה לנדבר: לא יכולה להיות החובה של מדינת ישראל לסייע לסוכנות רק להביא אותם לפה ולקלוט אותם, ולא פעם אחת דיברנו על כך שילדים נמצאים כאן בלי ההורים ואנחנו חייבים לתת משענת ותמיכה.

סופה לנדבר: פניתי לנעמי בלומנטל, יושבת ראש ועדת העליה והקליטה, אבל הוועדה התחילה לעבוד רק לפני מספר ימים ואמרתי לה שיש כמה מרכזי קליטה, כולל העיר שלך וכולל קרית ים, פנו אלי ואני מאמינה שעוד לכמה חברי כנסת, אבל בגלל שהיום הדיונים במליאה התחילו בשעה 9:00, אז חברי הכנסת נמצאים גם שם ויש לנו דיונים.

סופה לנדבר: דווקא ועדת העליה והקליטה היא ועדה שכמעט כל ישיבה נמצאים פה חברי כנסת, לא רק חברים בוועדה אלא גם חברים בוועדות אחרות, אבל בגלל הנושאים שנוגעים לכולנו אנחנו נמצאים פה.

סופה לנדבר: פנו אלי ילדים שנמצאים בלי הורים בקרית גת ואני פניתי לחברת הכנסת בלומנטל וביקשתי להעלות את זה על סדר היום.

סופה לנדבר: אני חושבת שכאשר ילדים כותבים מכתב לסגן ראש העיר, לראש העיר, לחבר כנסת ואומרים שאנחנו בלי אמא ובלי אבא ומבקשים לפנות את מרכז הקליטה, זה לא יכול לעלות על סדר היום דבר כזה.

סופה לנדבר: הילדים צריכים להמשיך להיות איפה שהם התחילו להיות עד שהם מסתדרים בחיים.

סופה לנדבר: אם לזה צריכים השתתפות של מדינת ישראל, אז חייבים לתת אותה.

סופה לנדבר: אם אנחנו כבר התחלנו לדון עם הסוכנות, אני מבקשת שוב להעלות לסדר היום הלוואת סוכנות שבשנת 1993 הפכה ממענק להלוואה ואנחנו דנו לא פעם אחת גם פה וגם בפורום בסוכנות.

סופה לנדבר: הפכנו אותה שוב למענק.

סופה לנדבר: אמרנו שזה יהיה במקרי חרום, אבל ועדת החריגים לא עובדת ואני נתקלתי, ואני חושבת שגם את וגם חברי כנסת אחרים, נתקלנו בבעיות החזר של חד-הוריות, אני חושבת שגם את הנושא הזה צריך להעלות על סדר היום.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לשמוע את מר ליאוניד מן, ממלא מקום ראש העיר קרית ים.

ליאוניד מן: אנחנו מברכים את כל העליה.

ליאוניד מן: העיר שלנו, מתוך 46 אלף תושבים, מעל שליש הם עליה משנות ה-90 וגם אני נמנה עליהם.

ליאוניד מן: אנחנו מקבלים את העליה וקולטים אותה.

ליאוניד מן: שמעתי היום כמה משפטים ונאמר שאנחנו חיכינו שבע שנים לעליית יהודי קוארה.

ליאוניד מן: אם מדינה מחכה שבע שנים, אז היא חייבת להתכונן כדי לקבל את העליה.

ליאוניד מן: אני לא יכול להבין איך יכול להיות דבר כזה שערים שכל מקורות ההכנסה שלהן זה רק מארנונה, אין תעשיה, אין מסחר וכבר קיבלו מעל שליש מאוכלוסיית העולים, איך הם עוד יכולים לקבל ולתת שירותים?

ליאוניד מן: מה שעושה הממשלה עכשיו היא מחליטה להביא עולים לקרית ים למשל.

ליאוניד מן: האבטלה אצלנו כמעא פי שתיים מהערים השכנות.

ליאוניד מן: זה אומר שמביאים לקוחות ללשכת העבודה בעוד שנה ובעוד שנתיים.

ליאוניד מן: בקרית ים הביאו כבר 230 עולי קוארה.

ליאוניד מן: ישבתי בישיבה עם נציגי הסוכנות ואמרו לי שמתוכנת להביא לקרית ים עד 150 עולים מקוארה.

ליאוניד מן: זה היה לפני שבוע ויש לנו פרוטוקול.

ליאוניד מן: אתם אומרים שכל הסטודנטים שעכשיו נזרקים ממרכז קליטה, הם מצאו פתרון דיור.

ליאוניד מן: אני יכול להוכיח לכם שזה שקר מוחלט.

ליאוניד מן: פנו אלי אתמול שלושה סטודנטים שקיבלו תשובה, הם פנו לנציגי הסוכנות במרכז הקליטה וקיבלו תשובה שאלה שנמצאים שנה שלישית לא מקבלים שום פתרון דיור, תחפשו בשוק והם כבר עוזבים את הלימודים.

נעמי בלומנטל: מר משה בורוכוב, ממלא מקום ראש עיריית באר-שבע.

משה בורוכוב: הייתי רוצה לברך את כל עובדי הסוכנות על המבצע הנהדר וזה שמגיעים עולים ארצה.

משה בורוכוב: באר-שבע כפי שידוע לכם קלטה בזמנו קרוב ל –7,000 עולים יוצאי אתיופיה ונכון להיום יש לנו קרוב ל-500 יוצאי קוארה שמטופלים בצורה לפי דעתי טובה ויעילה, גם על ידי עובדי הסוכנות וגם על ידי מרכז הקליטה וגם על ידי עיריית באר שבע.

משה בורוכוב: הצפי שלנו הוא להגיע לכמות תושבים בבאר שבע בשנת 2020 ל-445 אלף איש.

משה בורוכוב: כמובן שאנחנו היום, ברגע שאנחנו ב-186 אלף איש, שמחים לכל תושב קבע שמגיע אלינו לעיר, שמחים לקבל את כולם ושמחים לשתף עם כולם פעולה.

משה בורוכוב: מה שקורה בפועל, למשל גם בנקודה ספציפית כזאת ובמצבע זה, לפי דעתי גם הנציגים של העדה האתיופית צריכים ללמוד להיות יותר סובלנים, צריכים להרגיש את עצמם חלק מהעם, חלק מהשפחה וחלק מאותה עיר, לדעת שכל עליה שמגיעה זה לא הסוף של העליות לארץ ויהיו לנו עוד הרבה עליות ואנחנו צריכים לדעת לתכנן ולהתכוון אליהם.

משה בורוכוב: אני רוצה להגיד לכם וזה לא בצחוק אלא בשיא הרצינות.

משה בורוכוב: שלשום בלילה חלמתי, היה לי שפתאום זורקים את כל היהודים מהודו ואמורים להגיע לכאן שמונה מיליון הודים ואני לא ישבתי ולא תיכננתי מה לעשות ואיך לא לקבל אותם, אבל חשבתי איך לקבל, איך לפתח את מינהלת הקליטה, מה אנחנו נעשה, איך באמת נקבל אותם.

משה בורוכוב: בצורה כזאת אני רוצה שגם יעבדו נציגים של העדה האתיופית.

משה בורוכוב: הם היום מצליחים להביא את העדה שלהם, מחר הם יעזרו להביא עליות אחרות.

משה בורוכוב: חסר לנו שיתוף פעולה אמיתי עם הסוכנות ועם משרד הקליטה כדי שיודיעו לנו בזמן, כדי שנספיק להתכונן, כדי שנגיד מה חסר לאותם אנשים כדי שנוכל לקלוט אותם בצורה כל כך מוצלחת שלא יהיו יותר מקרי רווחה בעיר.

משה בורוכוב: היום אנחנו לא יכולים.

משה בורוכוב: העיר באר שבע נמצאת עם תיקי רווחה בצורה גרנדיוזית.

משה בורוכוב: הכוונה היא שאנחנו רוצים שכל אזרח, כל תושב קבע שיגיע לעיר שלנו יקבל את המקסימום האמצעים כדי להצליח, כדי להיות אחד מהטובים ביותר.

משה בורוכוב: זו המטרה.

משה בורוכוב: את המטרה הזו אפשר לעשות אך ורק ביחד.

משה בורוכוב: ביחס לבאר שבע עצמה, אני מוסר לכם דרישת שלום חמה מראש העיר, יעקב טרנר, ובדיוק כפי שהוא ציין וכפי שהוא אמר, אנחנו שמחים לכל עולה חדש שמגיע לארץ.

משה בורוכוב: שלשום קיבלנו שלוש משפחות מתימן, הגיעו כמו שבסרטים מהאניה.

משה בורוכוב: שלוש משפחות עם 17 ילדים.

משה בורוכוב: תאמינו לי, נהנינו מכל רגע.

משה באטה: באר-שבע, נכון, קלטה הרבה עולים.

משה באטה: אנחנו כארגון, כבני העדה גם כן, אין לנו רצון שיהיו הרבה עולים בעיר אחת.

משה באטה: דווקא בבאר שבע מהחדשים התחילו לקנות דירות.

אריה אזולאי: אני יושב ראש בפועל של הוועדה לעליה וקליטה מטעם הנהלת הסוכנות, אבל אני רוצה להקדים בהערה דווקא כראש עיר אשדוד לשעבר שקלט עליה והרבה עליה מכל המגזרים והעיר מבורכת מבחינה זאת.

אריה אזולאי: אנחנו חייבים להבין את הרגישות של הרשויות המקומיות, כי בסופו של דבר העולה איננו מגיע לאיזו מדינה אבסטרקרטית.

אריה אזולאי: הוא מגיע לעיר מסויימת, לשכונה מסויימת, לבית ספר של עיר מסויימת ואני מאמין באמונה שלמה שהעול המרכזי, העומק של קליטת העליה נעשה בחברה של כל רשות מקומית ואני שמח על כך שהרבה נציגי העיריות היום גם כאן שקולטים עליה, הם עולים לשעבר מגל העליה האחרון ואנחנו שומעים את זה, וזה בוודאי מבטיח יותר רגישות לקליטת העליה, ויש לברך על זה וזה עבודת הרשויות.

אריה אזולאי: לכן אני בהחלט מאמין שבמאמץ משותף של משרד הקליטה ושל הסוכנות היהודית, ויש לנו תכנית לכך ויש החלטת הנהלה, אנחנו נלך על מנת לבסס את שיתופם מראש של הרשויות באמצעות הרשות שלהם כערים קולטות עליה, כי העולים נקלטים ברשויות ואנחנו נצטרך לעשות את זה יותר טוב.

אריה אזולאי: ביחס למקרה הקונקרטי שאנחנו דנים בו היום.

אריה אזולאי: קודם כל, אני רוצה לברך על היש ואני חושב שיש לומר בצורה פומבית לשליחי הסוכנות היהודית שהיו בשטח ולעובדי המערכת שהצטרכו להתמודד עם נושא הקליטה של הסוכנות היהודית בסיוע מלא של משרד הקליטה, שתצא ברכה נאמנה.

אריה אזולאי: הצעתי לאנשי קרית ים להיפגש עם הצוות לפני ההגעה וראיתי איזו תחושת שליחות, איזה הכנות מדוקדקות של הצוות המקומי על מנת חס וחלילה שלא נטעה פעם שנייה.

אריה אזולאי: לא נרשה לעצמנו דבר כזה.

אריה אזולאי: לכן אנחנו בהחלט צריכים לברך אותם, לברך על היש הטוב.

אריה אזולאי: מי שיאמר שבמבצע המהיר הזה מחוץ למהירות שלו שהיא ברוכה, המהירות אחרי שבע שנים, אבל המבצע זה לא ששבע שנים מתכננים את העליה.

אריה אזולאי: העליה, לא מחכים, לא רוצים לעלות ודווקא בלחץ אדיר של הסוכנות היהודית ובעזרת חברינו בכנסת והוועדה לעליה וקליטה, התקבלה החלטה על ידי ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו שקיבל החלטה והיה צריך לעשות את זה מהר וגם מפחד שהעיתונות תעלה על זה, ואפילו מנענו מכך שמנכ"ל הסוכנות ייסע לביקור שמא הנושא יעורר תשומת לב.

אריה אזולאי: לכן בהחלט כשעושים מבצע מהיר, זה לא ששולחים אווירונים ומביאים אלא גם צריך להתארגן עד גונדר ומגונדר לאדיס, זה מבצע מורכב מאוד, ואז נעשות טעויות.

אריה אזולאי: אני מאמין, אפילו משרד הקליטה לפעמים בבוקר קיבל את הרשימה.

אריה אזולאי: אז בוודאי ובוודאי שהתקבלה החלטה אסטרטגית שיש לברך עליה, שלא חוזרים לקרוואנים, ולכן מרכזי קליטה זו החלטה אסטרטגית.

אריה אזולאי: אז מה לעשות, מנסים לראות איפה יותר קל, לא שזה טוב, אלא איפה פחות גרוע לעשות העברות והסוכנות היהודית אחראית על כל מי שהיה במרכז הקליטה וצריך לנייד אותו.

אריה אזולאי: על זה אנחנו אחראים.

אריה אזולאי: לכן אני בהחלט חושב שחייבים לקבל את ההצעה של סופה לנדבר ולקיים דיון יותר מעמיק כי צריכים להתכונן.

אריה אזולאי: אנחנו בכל זאת מדברים ב-60 אלף עולים לשנה שהסוכנות מביאה היום וראשי הערים הם השותפים.

אריה אזולאי: אני מבקש לא לראות באיזה פגם פה ושם איזה כתם שחור אלא בהחלט אנחנו נתקן את זה.

נעמי בלומנטל: אני רוצה עוד פעם לשמוע מפנחס מה נראה לך.

נעמי בלומנטל: נגיד שהיו טעויות ולא הודיעו לך בזמן, אבל מה נראה לך היום הצרכים שלך כראש רשות.

נעמי בלומנטל: עכשיו יהיו 100 עולים במרכז הקליטה, ומה נראה לך בעייתי, הבעיות המיידיות שאפשר יהיה לסייע בפתרונן.

פנחס עידן: קודם כל צריכים לשבת עם האנשים שקולטים את האנשים בשטח.

פנחס עידן: יש לי עולים ותיקים שאני צריך לשאול אותם.

יולנדה שטראוס: אני מנהלת מחוז תל אביב במשרד הקליטה ואני עובדת מולו.

יולנדה שטראוס: מחר תהיה התכנסות של צוות היגוי, גם של נציגי הסוכנות, משרד הקליטה והעירייה.

יולנדה שטראוס: אני יכולה להגיד לך את השמות של הנציגים שלכם שעל פי המלצה של ממלא מקום ראש העיר, אני בקשר אישי איתו בכל הנושא של קליטת העליה, מר דוד אדרי, והוא הציע לי שנציגות של עיריית לוד וצוות ההיגוי מחר בהתכנסות הראשונה והגברת ריטה ריינשטיין, מחזיקת תיק קליטה בעירייה.

יולנדה שטראוס: קיבלתי גם שם, שאני מצטערת, אני לא זוכרת את השם, של עובד העירייה יוצא העדה האתיופית כדי שתהיה גם נציגות של הקהילה.

יולנדה שטראוס: אנחנו מתכנסים מחר פעם ראשונה.

יולנדה שטראוס: ההתכנסות תהיה אצלי כי זה היה ביוזמתי, ביוזמת משרד הקליטה.

יולנדה שטראוס: אני מציעה שלהבא, שההחלטה הראשונה של הישיבה תהיה מחר שלהבא נתכנס בעיריית לוד.

יולנדה שטראוס: אני חושבת שזה המקום הכי מתאים.

פנחס עידן: נקבל אותך בשמחה.

9315: אני חושב שההצעה של בורוכוב היא באמת טובה.

9315: גם בני העדה, אנחנו, גם משה, גם החברים האחרים לא מספיק באמת להצהיר הצהרות.

9315: באמת שלא מספיק.

9315: צריך לבוא גם למרכזי הקליטה, גם לרשויות וגם לארגוני עולים, לבוא ולהגיד איך אנחנו באמת נרתמים לקליטת העולים.

9315: זה מהצד שלנו, אנחנו כבני העדה.

9315: הרשות צריכה לזהות באמת מי האיש בתוך הרשות שאפשר באמת להיעזר בו.

9315: הרשות צריכה לבקש משאבים.

9315: תראו, היום יש מלא אקדמאים יוצאי אתיופיה שמסיימים את לימודיהם, בערך כ-250 בשנה.

9315: אפשר לקחת את האקדמאים האלה, להושיב אותם בתוך הרשות, במערכות של הרשות, במחלקת הקליטה, במחלקת החינוך, במחלקת הרווחה ולהיעזר בהם גם במקצועיות שלהם, גם בעצה שלהם.

9315: תאמינו לי שהחברה הישראלית וגם הרשות תרוויח.

9315: אם לא נעשה את זה, נלך לאיבוד.

9315: בואו לא נמתח את החבלים באווירה של מתח בין עולים לעולים או מישהו אחר רוצה להרוויח במקום מישהו אחר.

9315: לכולם יש מקום.

9315: המדינה שלנו מספיקה, יש מספיק מקום לכולם, אבל צריך לחלק אותו נכון.

9315: המחשבה שלנו צריכה להיות באמת מחשבה חיובית.

9315: אם באמת יש רשות מסויימת שלא קיבלו, לא עודכנו, צריך גם לראות איך אפשר לתקן.

נעמי בלומנטל: אתה יותר מתייחס לקטע של בני העדה שהרשויות ישתפו איתם פעולה כדי שאפשר יהיה לקלוט טוב יותר ממה שבעבר.

נעמי בלומנטל: אגב, גם אני רציתי להתחבר לענין הזה.

נעמי בלומנטל: ראינו הרבה בעיות שהיו ועלו כ אן בוועדה לגבי הקשר של הורים וילדים ואחר כך הנשירה.

נעמי בלומנטל: אחד הדברים שאני חושבת שחשוב מאוד לשים את האצבע על הדופק זה בהקשר הזה, שתהיה באמת יותר מחוברות לשטח בשיתוף של ההורים.

נעמי בלומנטל: אנחנו צריכים לשתף את ההורים ולעשות זאת בצורה פרטנית, שההורים יהיו שותפים ושיקחו חלק.

נעמי בלומנטל: שלא תהיה קבוצה אחת שכאילו מחליטה בעד אלה שהגיעו, אם זה מהרשות המקומית, אלא שהאנשים שגרים בתוך מרכז הקליטה הם ידברו, אותם הורים שנמצאים, אותם מבוגרים, הקשישים, הצעירים יותר, שיהיו ממש שותפים צעד צעד.

נעמי בלומנטל: אם זה בחינוך, אם זה בשעות אחר הצהריים, אם זה לצרכים שלהם ואני באמת מציעה פה שמשרד הקליטה, בוודאי הרשות המקומית, שמאוד מאוד טיפול פרטני, עד כמה שאפשר.

נעמי בלומנטל: כאן אני מתחברת למה שלמה אמר.

נעמי בלומנטל: אתם, יש לכם הרבה מאוד ארגונים, שכל ארגון יקח על עצמו רשות אחת.

נעמי בלומנטל: אפשר לפי דעתי להסתדר שלא בתוך מקום אחד יהיו כמה ארגונים.

נעמי בלומנטל: כל ארגון יגיד איזה מקום הוא לוקח על עצמו.

יואב הס: אני רוצה להתייחס לכל המספרים.

יואב הס: הרשימות שאני יודע עליהן מדברות, יש חילוקי דעות בין רשימות של הסוכנות לבין רשימות של משרד הפנים, ומדובר על 3,000 עד 3,500 איש.

יואב הס: פה אני שומע על עליה של 1,400 אנשים.

יואב הס: בין 1,600 לבין 2,100 אנשים, לא יודע מה קרה להם.

יואב הס: זה נראה לי שאלה ראשונה.

יואב הס: שאלה שנייה.

יואב הס: כשאנשים מגיעים, ואני מצטרף לברכות על המבצע שהתקיים, אני רק שם סימן שאלה למה היה צריך לחכות שבע שנים.

יואב הס: למה אנשים היו צריכים למות שם, בפירוש למות שם, חלקם ממלריה וחלקם מכל מיני מחלות בארץ לא חולמים בכלל על זה שמישהו ימות מהמחלות האלה, רק בגלל זה שבמשרד הפנים או במקומות אחרים התרשלו בענין הזה, ובפירוש התרשלו.

יואב הס: לדעתי זה דבר מאוד חמור שצריך לתת עליו את הדעת.

יואב הס: מעבר לברכות צריך גם לשאול שאלות קשות.

יואב הס: יש כאן שאלה שהיא שאלה מאוד טכנית.

יואב הס: מגיע בן אדם לשדה התעופה, חלקם אנשים, ילדים שסבלו מתת-תזונה במשך חודשים רבים, לא מחכה להם שם רופא לפי מיטב ידיעתי.

יואב הס: אולי אני טועה, ויתקנו אותי.

9315: יש אחות.

יואב הס: אבל אין שם רופא.

יואב הס: צריך לחשוב איך עושים את הבדיקות הרפואיות בצורה הקצרה ביותר כדי שאנשים שזקוקים לטיפול יקבלו את הטיפול ולא יקרו דברים שאחר כך נקרא עליהם בעיתון.

יואב הס: לא צריך את זה ואפשר למנוע את זה בקלות.

יואב הס: הענין של אתמול.

יואב הס: אנחנו ביקשנו להביא לכאן את מנהיג הקהילה שיושב איתנו כאן לשמחתי.

יואב הס: אנחנו נתקנו במשהו שאני שמעתי עליו פעם ראשונה, שצריך לקבל אישור מהסכנות לבן א דם שהוא לא חולה, אף אחד לא טען שהאיש חולה, אתם רואים אותו פה, הוא אמנם נרגש אבל הוא לא חולה, וצריך לקבל אישור ממישהו בסוכנות כדי שהאדם הזה יבוא לוועדה בכנסת.

יואב הס: לא הבנתי את זה, מה, מדובר כאן בהסגר?

מייק רוזנברג: צריך לקבל אישור כניסה לכנסת.

מייק רוזנברג: זה ביורוקרטיה שצריך לתת לנו את השמות כדי שאנחנו נגיש אותם בצורה מסודרת למזכירת הוועדה כדי שיינתן אישור כניסה.

מייק רוזנברג: גם השמות שלנו צריכים אישור.

יואב הס: אני לא רוצה להיכנס לזה, זה באמת ענין פנימי.

יואב הס: אני רוצה להיכנס למשהו שהוא הרבה יותר מהותי.

יואב הס: אנחנו דיברנו על כל הענין הזה של בית ספר רמב"ם שקראנו עליו בעיתונים ושמענו עליו.

יואב הס: הדברים האלה לא קורים סתם, הם קורים משום שיש מדיניות מסויימת.

יואב הס: יש מדיניות לרכז הרבה מאוד עולים בתוך בתי ספר מסויימים, ואז קורים שם כל מיני דברים.

יואב הס: אני חושב שאת הענין הזה של מדיניות הריכוז, ריכוזיות, צריך לדון בה.

נעמי בלומנטל: אנחנו יודעים שיש בזה הרבה בעייתיות.

נעמי בלומנטל: מצד שני אנחנו חושבים שהם מפוזרים, אבל הם רוצים להיות ביחד.

יואב הס: אני מדבר על ריכוז בבתי ספר מסויימים.

יואב הס: אני לא מדבר על מגורים.

נעמי בלומנטל: אנחנו נקיים על זה ישיבה נפרדת.

יואב הס: הענין החשוב ביותר שאני חושב שאי אפשר להתעלם ממנו, זה ממשיכים לשבור את המשפחה הגרעינית.

יואב הס: אני כבר לא מדבר על המשפחה המורחבת.

יואב הס: את הסבא שולחים לעיר אחת ואת הדוד שולחים לעיר אחרת ואת כל המשפחה המורחבת שהיתה באתיופיה ביחד ותיפקדה ביחד, מפזרים אותה.

יואב הס: את המשפחה הגרעינית שוברים, עושים את זה בצורה מאוד פשוטה כאשר ילדים בגיל 12, ילדים בגיל 14 נשלחים לפנימיות.

קריאה: זה לא נכון.

קריאה: אף ילד לא נשלח לפנימיה.

יואב הס: למה אתה אומר לי לא נכון?

יואב הס: אפשר לבדוק את זה.

יואב הס: במבשרת ציון רשמו ילדים לפנימיות.

יואב הס: מפזרים את התא המשפחתי הגרעיני וחוזרים על אותן טעויות שעשו קודם.

משה באטה: אי אפשר לשלול לגמרי את הפנימיות.

נעמי בלומנטל: תן לי שמות של ילדים שנרשמו בחודש ספטמבר.

נעמי בלומנטל: חשוב הקשר עם ההורים, הקשר הפרטני, משום שחלק מעונינים ללכת לפנימיות ודנו בזה לא אחת.

משה באטה: זכותו של כל הורה להחליט איפה ילמד הילד שלו.

משה באטה: אנחנו עשינו הסברה כמו שצריך.

משה באטה: אבא שרוצה לשלוח את הילד לפנימיה, אני לא אמנע ממנו את זה.

משה באטה: אנחנו בפירוש אומרים שלא הכי טוב ללכת לפנימיה, אבל אם מישהו רוצה, לא נמנע את זה ממנו.

נעמי בלומנטל: אי אפשר באופן חד צדדי לומר שפנימיות לא ובמשפחה כן.

נעמי בלומנטל: צריך לבדוק את זה.

נעמי בלומנטל: אנחנו בזמנו עסקנו בילדי תימן, ילדים בני שמונה שמוציאים אותם מהבית.

יואב הס: תנו לאנשים אפשרות לבחור לשלוח את הילדים לפנימיות.

נעמי בלומנטל: אתה העלית כמה נושאים חשובים, אבל אנחנו לא יכולים לדבר כאן על הכל היום.

יואב הס: אנחנו מדברים על עובדות.

אבי בטאו: אני חושב שמדינת ישראל, משרדי הממשלה, כשעולה מגיע שולחים אותו לעיר בלי ליידע את המקום על בואו.

אבי בטאו: זה פשוט אבסורד.

אבי בטאו: אתם בוודאי יודעים שמגיע האיש ואתם מחליטים לשלוח אותו לקרית גת, אז תודיעו לקרית גת.

אבי בטאו: תעדכנו את הרשות המקומית, אפילו תקימו ועדת היגוי ותכינו אותם בצורה כזאת.

אבי בטאו: הגיעו 13 משפחות ושבוע שלם הצוות במשרד הקליטה ובמרכז הקליטה מסתובב כדי שהעולים יפתחו חשבון בנק בבנק.

אבי בטאו: הבנק אומר שבלי תעודת עולה לא פותחים להם חשבון ולהם אין תעודת עולה.

אבי בטאו: כשאתם שולחים משפחה, אתם בוודאי יודעים כמה עולה למשפחה בחודש חינוך, סל קליטה וכל דבר.

אבי בטאו: תעדכנו כל אחד.

אבי בטאו: אני חושב שהרשות המקומית לא יכולה לבוא להגיד שלא קולטים את עולי אתיופיה.

אבי בטאו: אפילו זה שאמצעי התקשורת דיברו השבוע שכאילו משתמע מראש עיריית לוד, קרית ים, באר שבע לא רוצים את עולי אתיופיה, אני חושב שזה נותן לגיטימציה לרחוב הישראלי כאילו האתיופים הם כאלה.

אבי בטאו: אסור שיקרה דבר כזה.

אבי בטאו: אנחנו מכניסים גול עצמי.

אבי בטאו: בכל מקום ישנם עולים ותיקים ואנחנו מוכנים להיות לעזר.

אבי בטאו: ראשי הערים, אם נשמע בכלי התקשורת שכאילו אתם נגד האתיופים, זה באמת מצב לא טוב.

אבי בטאו: אני חושב שאנחנו יכולים לעזור לכם במאבק

אבי בטאו: כם לקבל תקציב וקחו אותנו בחשבון.

אבי בטאו: העליה מאתיופיה עוד לא הסתיימה.

אבי בטאו: שבע שנים, הסוכנות היהודית ומדינת ישראל אטמה את האוזניים ולא רצו לשמוע.

אבי בטאו: עכשיו כשהעולים מגיעים, להשמיע דבר כזה, זה פשוט אבסורד.

אבי בטאו: אנחנו גם תושבי מדינת ישראל וזכותנו להיות שווים איתכם.

אבי בטאו: לכן מה שעבר, עבר.

אבי בטאו: מה שצריך לעשות הוא אלה שנמצאים כזכאי חוק השבות באדיס, בגונדר, בקוארה, בכל מקום, צריכים להמשיך להעלות אותם.

עולה מאתיופיה: (דבריו מתורגמים לעברית).

עולה מאתיופיה: הוא ציין קודם כל את התלאות והחוויות הקשות שעברו במעבר מקוארה לגונדר ומגונדר הלאה.

עולה מאתיופיה: הוא מודה על כך לרשות או לאנשים שהחליטו להביא אותם לארץ.

עולה מאתיופיה: הוא דיבר על הקליטה במבשרת ציון והוא מודה שהקליטה היא טובה, התחילו את הלימודים ואנחנו עכשיו מבקשים שירות דת באזור, בית כנסת – ואני יכול לעדכן שאנחנו פועלים לכיוון זה בימים אלה – ובסך הכל הקליטה במבשרת ציון היא טובה מאוד.

עולה מאתיופיה: כמובן שוב הוא חזר על התלאות והקשיים שעברו הוא ובני משפחתו עד הגיעם לארץ והוא מבקש שיתר משפחתו תעלה לארץ.

גשהו אחיהון: אני רוצה להוסיף משהו.

גשהו אחיהון: אני חושב שפה יש כמה ארגונים, אבל לא ראיתי אותם במבשרת וקלטנו הרבה מאוד.

גשהו אחיהון: תפקידי במבשרת הוא רכז חינוך.

גשהו אחיהון: יש פה כמה ארגונים שאומרים דברים רק כדי להזכיר את קיומם.

גשהו אחיהון: למה הארגונים האלה לא באו לשטח לעזור?

גשהו אחיהון: שמעתי שאומרים כ אן שרשמו את הילדים לפנימיות.

גשהו אחיהון: תן לי שם אחד ואני אבדוק.

גשהו אחיהון: נתנו אין סוף הרצאות.

גשהו אחיהון: אני אומר לך שאני למדתי בפנימיה ואני לא מתבייש בזה וטוב שהייתי בפנימיה, אבל זה לא מה שמכוון אותם.

גשהו אחיהון: ראיתי שקבוצות אחרות מהסוכנות באו לעזור לנו בקליטה, אבל אתכם לא ראיתי, ולכן אין לכם שום זכות דיבור ואתם לא יכולים לומר מה טוב ומה לא טוב.

יואב הס: אנחנו רוצים לעזור להם והם זורקים אותנו בבעיטה משם והוא אומר לי שאנחנו לא יושבים איתם?

יואב הס: על מה אתה מדבר?

יואב הס: אמונה לא ישבה איתך?

נעמי בלומנטל: למה על ראש הגנב בוער הכובע?

נעמי בלומנטל: יש הרבה ארגונים ואתה לא הארגון היחידי.

גשהו אחיהון: אתה ציינת את נושא הפנימיות וזה שקר.

גשהו אחיהון: אתה אולי המתסיס את כל הקבוצה הזאת.

גשהו אחיהון: אתה לא גדלת בתוך משפחה אתיופית ואין לך זכות להגיד את זה.

יואב הס: מי שבא לעזור, אומרים לו שהוא לא מבין.

יואב הס: ביליתי שם זמן רב.

גשהו אחיהון: אתה אמרת דברים לא נכונים.

קריאה: זאת דוגמה קטנה.

קריאה: כולם רבים ובסוף זה נופל על הרשות.

גשהו אחיהון: לגבי הרשות.

גשהו אחיהון: בהמשך לדבריו של שלמה אני רוצה לומר שאם רשות מסרבת לקבל, זו נורמה פסולה וצריך לגנות אותה.

גשהו אחיהון: היום לא יקבלו אתיופים ומחר לא יקבלו קבוצה אחרת ואני חושב שזו נורמה מאוד פסולה ואנחנו פה בוועדה, כל מי שיושב ושומע, צריך להוקיע את זה.

יצחק זנבה: אני מדריך חברתי במרכז קליטה בבאר שבע.

יצחק זנבה: אני רוצה לדבר כאתיופי, כסטודנט וכאזרח מהשורה הראשונה.

יצחק זנבה: אני חושב שנעשתה עבודה רבה בקרב יהודי קוארה ואני רואה את הילדים ואני בטוח שהם יסתדרו בכל המקומות.

יצחק זנבה: גם העבודה שבתוך המשפחה, הקשר הזה בין ההורים לילדים, הוא בצורה הכי טובה שיש.

יצחק זנבה: רואים אתה רצון העז שלהם, את המוטיבציה שלהם להשתלב בחברה הישראלית ואני חושב שזה ממלא את כולנו אנרגיה, ואותי באופן אישי כמדריך שמלווה אותם במהלך כל היום.

יצחק זנבה: אני חושב שכולם צריכים לתת להם כתף.

יצחק זנבה: הם פשוט הפכו לחלק אינטגרלי בחברה הישראלית.

יצחק זנבה: אם כולנו נגלה סובלנות וניתן כתף ותמיכה לאותם עולים שהם באמת באמת נפלאים, כולנו יכולים להצליח במשימה הזאת ובבוא הזמן הם בעצמם יהפכו לחלק אינטגרלי בחברה הישראלית ולא יהיו בשוליים שלה.

יצחק זנבה: אני חושב שלכולנו יש עבודה מרובה וצריך לגלות סבלנות רבה כמו שזה נעשה במרכז שלנו, שם הצוות נפלא, מגלה סבלנות, נותן הרבה מעצמו וזאת כדי שתהיה קליטה אפקטיבית בצורה הכי טובה שישנה.

אסתר אדגואיצאו: זה שבוע שאנחנו קולטים את העולים ויש אצלנו צוות מאוד מסור לעבודה שלו, צוות סטודנטים שעובד במשך 24 שעות ביממה ומשתדל להשקיע ולקלוט את העולים ולהקל על הקליטה שלהם.

אסתר אדגואיצאו: קודם התייחסו לקטע הזה שהעזיבו את הסטודנטים מפרוייקט חלום, אבל אני חושבת שכל עליה שבאה נכנסת על חשבון מישהו אחר.

אסתר אדגואיצאו: מישהו מפנה, מישהו בא.

אסתר אדגואיצאו: גם אנחנו סטודנטים כשגרנו במעונות האלה, פינינו את החדרים שלנו כדי לקלוט את העולים האלה מפרוייקט חלום.

אסתר אדגואיצאו: עכשיו זה התור שלהם לפנות ומישהו אחר צריך להיכנס וכך זה הולך.

אסתר אדגואיצאו: בסך הכל אני רוצה לומר שהעולים אצלנו נקלטים די מהר, מבינים את הדברים ואני יכולה לתת דוגמה בקטע הזה של השמות, למה היה כל כך קשה שצריך להיקרא דרך הסבא ולא דרך האבא והם קולטים מהר ומשתלבים די מהר.

אסתר אדגואיצאו: בכל המקומות מקבלים אותם מאוד יפה.

ליאוניד מן: אנחנו כל הזמן קולטים עולים חדשים על חשבון החלשים.

יוני בן דור: אני נציג הסטודנטים.

יוני בן דור: אני לא מסכים עם הבחורה מקרית ים שטוענת שקולטים עליה אחת על חשבון עליה שנייה.

יוני בן דור: לא יתכן שדבר כזה יקרה.

יוני בן דור: הכנתי פה רשימה של מרכזים שכבר נסגרו.

יוני בן דור: בית מילמן בתל אביב שכבר נסגר, בית ברודצקי בתל אביב שעומד להיסגר, בית קלמן לוין בחיפה, בית גיורא בירושלים ומרכז קליטה בקרית ים.

יוני בן דור: מדובר ביותר מ-500 סטודנטים עולים שאין להם לאן ללכת.

יוני בן דור: 90% מהם הם לבד בארץ, רובם שלוש שנים בסטטוס של עולה חדש ואנחנו בדקנו את הענין עם האוניברסיטאות, בדקנו את הענין עם מינהל הסטודנטים ופשוט לא תהיה שום אפשרות להשתלב במקומות דיור אחרים.

נעמי בלומנטל: אנחנו נשב אחר כך כמה דקות סביב הנושא הזה ולא נערב את זה עכשיו כשאנחנו דנים לגבי הקליטה של העולים מקוארה.

עולה מקוארה: (דבריו מתורגמים לעברית).

שושנה בן-דור: אני שמחה מאוד לראות את העולים שהגיעו מקוארה בינתיים ונקווה שכולם יגיעו.

שושנה בן-דור: אני חושבת שצריכים להגיד בפורום זה תודה מיוחדת לשני אנשים שנמצאים פה ואחת שאיננה, שאלמלא הפעילות שלהם לא היינו יודעים על יהודי קוארה, ואלה הם מאיר, זה מיכה וזאת אמונה לנדאו, כי הם בעצם העירו את הדבר לפני שנתיים ואת הפירות אנחנו רואים עכשיו.

שושנה בן-דור: אני רואה שהמספרים בינתיים הם לא גדולים, זה כמה מאות פה ושם ואלה הם מספרים קטנים.

שושנה בן-דור: אני רואה שיש כמה ישובים שהם מקבלים עולים שהם חלק מהקואליציה.

שושנה בן-דור: אני אמנם רק חלק קטן מהקואליציה החינוכית, אבל אני אעביר לקואליציה את העובדה שהם צריכים דרך הוועדות היישוביות לעזור בהיערכות הזאת.

שושנה בן-דור: אני יכולה לומר שארגוננו כבר קיבל החלטה אמנם ברמה העקרונית, אנחנו מאוד מקווים שבקרוב נוכל לגייס את הכספים כדי גם במבשרת להכין תכנית סיוע לאחר הצהריים לילדים בבתי הספר.

שושנה בן-דור: רק עכשיו מתחילים לחפש את האמצעים ולכן זה יקח קצת זמן.

שרה אלפסי: אני רוצה רק להראות כמה אנחנו עובדים וכמה הרשות המקומית משקיעה.

שרה אלפסי: אם אני מקבלת תקן לעובדת קידום נוער ששנה אני מתחננת, עובדת קידום נוער למגזר האתיופי ואכן סוף סוף מגיע התקן המיוחל והתקן מותנה בהשתתפות של 40% של הרשות המקומית, כשהיום הרשות המקומית עוברת התייעלות ואנחנו פיטרנו נכון להיום 160 עובדים, כולל עובדים סוציאלים, כולל עובדים שכונתיים, כולל עובדים קהילתיים, כולל פסיכולוגים שאין לי, כולל המון תקנים שחסרים לי.

שרה אלפסי: מגשרים, היה לי מגשר ואתמול הוא נעלם מפני שצריכים לקחת אותו בחצי משרה לרמלה במקום שהוא יישאר בלוד.

שרה אלפסי: מגשר שטיפחנו וסייענו.

שרה אלפסי: אז על מה מדברים?

שרה אלפסי: נכון, חשוב לנו ואת יודעת בדיוק איך אנחנו קולטים את האתיופים, אתה יודע כמה אנחנו כרשות מקומית מקיעים מעבר לתקציבים שאנחנו מקבלים ומברכים ומקבלים בברכה את הסיוע שאת מסייעת לנו רבות.

שרה אלפסי: אנחנו יותר לא יכולים לשאת בנטל התקציבי הזה.

שרה אלפסי: לא מסוגלים.

נעמי בלומנטל: אין ספק שזאת אחת הבעיות.

שרה אלפסי: אני מתמודדת עם זה יום יום.

שרה אלפסי: אני מתמודדת עם זה שמישהו בסוכנות אמר להם שאסור להם לחתום על שום מסמך והם מסרבים ההורים לחתום על טופס ויתור סודיות ואני לא יכולה לעשות אבחונים פסיכולוגים לילדים.

שרה אלפסי: אני מדברת על דברים כאלה קטנים שמחדירים לעולים מהרגע שהם נקלטים כמו לא לחתום על שום טופס.

שרה אלפסי: אני מדברת על מה שנעשה עד עכשיו ואני מדברת מתוך נסיון על מה שקיבלנו עד כה.

9315: על מה את מדברת?

9315: עולים הגיעו אתמול ועכשיו את כבר רוצה פסיכולוג?

9315: אני אומר לך שהפסיכולוגים מקלקלים את הילדים האלה.

9315: לפני שעושים דיאגנוזה, אתם הולכים עם זה.

9315: קצת תחשבו, תשמעו גם את בני העדה.

שרה אלפסי: אולי תבוא לבקר ותראה במה המדובר.

נעמי בלומנטל: שלמה, היא מתמודדת, אתם ביחד, אתם צוות.

9315: זה בסדר, בבקשה, אבל אתמול העולים הגיעו וכבר רוצים לעשות להם אבחון פסיכולוגי.

שרה אלפסי: אל תנסה להיתמם.

שרה אלפסי: אני לא מדברת על מה שהגיע אתמול, אני לא מכירה את אלה שהגיעו אתמול, לא הודיעו לי על אלה שהגיעו אתמול.

שרה אלפסי: אני מדברת על מה שאנחנו מתמודדים יום יום ושעה שעה.

שרה אלפסי: אם אני זועקת את הכאב, אתה צריך להיות אתי כי אכפת לי מהעולים האלה.

שרה אלפסי: אני רוצה לתת להם את השירות הטוב ביותר.

דב אוחיון: אני חושב שנאמרו כאן הדברים המתאימים.

דב אוחיון: תוך שלושה שבועות עם כל הקשיים העלינו קרוב ל-1,500 איש.

דב אוחיון: אם הבנתם נכון, אנחנו עובדים בשיטה של המיטה החמה.

דב אוחיון: אנחנו מדברים כאן על מספרים יחסית קטנים ואני טוען שכל מה שעלה על השולחן כאן הוא בר פתרון.

דב אוחיון: לא אמרתי שאין בעיות, אבל אפשר לפתור אותן.

נעמי בלומנטל: אני רוצה לשמוע מישראל שוורץ האם יש שינוי לגבי המשכנתאות במדיניות, כפי שתיאר משה באטה.

נעמי בלומנטל: אנחנו מבינים כאן שקודם כל הכל מבורך, הכל יבוא על פתרונו, ואני בטוחה, בטח אם ועדת העליה והקליטה נכנסה לענין, אבל אני רוצה לשאול האם יש שינוי במדיניות.

ישראל שוורץ: לפני כמה חודשים עשינו עדכון של משכנתאות לעולים שגרים בקרוואנים, גם בגלל שהם העולים שפחות זמן נמצאים בארץ ביחס לעולים שאז קרו במרכזי קליטה, וגם בגלל שתנאי המגורים בקרוואנים והלקחים, עצם העובדה שמפנים אותם למרכזי קליטה מראה שבקרוואנים זה לא כל כך מוצלח.

ישראל שוורץ: עשינו עדכון סיוע של 60 אלף שקל לטובת הקרוואנים.

ישראל שוורץ: היום במציאות שנוצרה שמגיעים עולים חדשים ומשוכנים במרכזי קליטה, אנחנו במגעים עם משרד האוצר כדי להשאיר את הענין הזה, אבל זה לא נכון להגיד שאלה שבמרכזי קליטה לא מקבלים.

ישראל שוורץ: הם לא מקבלים את העדכון האחרון.

ישראל שוורץ: אנחנו במגעים עם משרד האוצר ואני מקווה שנצליח.

נעמי בלומנטל: אני רוצה להודות לכולם, במיוחד אלה שנמצאים בשטח וגם כל העובדים שנמצאים, העובדים הסוציאלים בני העדה.

נעמי בלומנטל: אני באמת מבקשת לעודד את הפעילות שלכם במקום.

נעמי בלומנטל: מבחינתנו יש לכם את הסיוע המוסרי.

נעמי בלומנטל: אגב, מה קורה עם משרד הבריאות?

משה באטה: יש כשל בנושא של הבדיקות.

נעמי בלומנטל: אני רואה שנציג משרד הבריאות לא הוזמן, אבל אנחנו נטפל בנושא מבחינת משרד הבריאות.

נעמי בלומנטל: אני מודה לכם.