ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 15, פרוטוקול מספר 545, 2002-11-18 09:30

מיכאל איתן: בוקר טוב.

מיכאל איתן: אני מקדם בברכה את ניצב משה מזרחי ואת פרקליטת המדינה ואנשיהם, כאורחי הוועדה, ואת חבר הכנסת אופיר פינס, שמייצג את שאר חברי הוועדה.

מיכאל איתן: הישיבה הזאת היא ישיבה נדחית כמו הנושא שבו אנחנו עוסקים.

מיכאל איתן: מייד כשנבחרתי לתפקיד יושב-ראש הוועדה ביקשתי לטפל במספר מקטעים שבהם אני סבור שאנחנו לא מטפלים כהלכה בבני-אדם, כחברה, כמדינה.

מיכאל איתן: נושא ההליכים המשפטיים הוא אחד הנושאים המוזנחים, וכן הליכים של אכיפת החוק, בכל מה שקשור, גם למשאבים שהמערכת מקצה וגם להסדרים שבעקבות המשאבים האלה, תשומת הלב וסדרי העדיפויות.

מיכאל איתן: התוצאות הן תוצאות לא ראויות, שאי-אפשר להשלים אתן וצריך לנסות ולתקן אותן.

מיכאל איתן: הנושא הזה עלה כאן בקטע מסוים בכל מה שקשור למתן פסקי-דין.

מיכאל איתן: התמודדנו כאן עם השאלה אם ניתן לקבוע בחקיקה את משך הזמן ששופטים ייתנו פסקי-דין, לאחר שהסתיים שלב המשפט.

מיכאל איתן: דנו בנושא הזה על-פי יוזמה של חבר הכנסת אמנון רובינשטיין.

מיכאל איתן: טיפלנו בקטע הזה, ונקבע שתהיה תקופה של 60 יום עד למתן פסק-דין.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: חוק סדר הדין הפלילי קובע תקופה של 30 יום.

מיכאל איתן: היום נקבע 30 יום, אבל אין עומדים בחוק הזה, וכן אין בצד החוק הזה שום סנקציה.

מיכאל איתן: קבענו מנגנון שהוא מעין סנקציה, בחוק שמדבר על 60 יום, וקבענו ש-60 למשך שנתיים, ובתום שנתיים זה יחזור להיות 30 יום.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: האם זה 60 יום מיום סיום הסיכומים?

מיכאל איתן: נכון.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: קבעתם תקופה יותר ארוכה ממה שהיום.

מיכאל איתן: קבענו את התקופה היותר ארוכה תוך עימות עם משרד המשפטים, והחלטנו לקצר אותה ל-30 יום רק בעוד שנתיים.

מיכאל איתן: משרד המשפטים התנגד לכך ונלחם נגדנו מלחמת חורמה.

מיכאל איתן: השר הגיע למליאה לדבר נגד ההצעה.

מיכאל איתן: הכנסת לא קיבלה את עמדת שר המשפטים בעניין הזה ואמרה: קחו שנתיים להתארגן ב-60 יום, ולאחר מכן זה יהיה 30 יום, כאשר יש שופט לא עומד בזמן, והוא צריך לפנות ולבקש הארכה.

מיכאל איתן: הובהר כאן שתהיה עבירה משמעתית לגבי שופטים שלא יעמדו בכך, והדברים האלה יטופלו.

מיכאל איתן: אני מקווה שתרמנו משהו בחקיקה הזאת.

מיכאל איתן: פניתי לפרקליטת המדינה לפני חודשים מספר וביקשתי לבדוק את הקטע של התמשכות חקירות המשטרה, ולאחר מכן את הקטע שבו המשטרה מעבירה את התיקים לפרקליטות, ששם נקברים הדברים.

מיכאל איתן: לפעמים, עושה רושם שהחקירות נקברות שם, ומחכים ומחכים ומחכים, ואין טיפול בתיקים שמועברים על-ידי המשטרה.

מיכאל איתן: הבעיה חשובה מאוד והיא הופכת להיות קריטית לגבי אנשים בכמה מגזרים.

מיכאל איתן: דבר ראשון, עצם העניין שהחקירה של אדם הסתיימה במשטרה, והוא לא יודע מה קורה לו.

מיכאל איתן: הוא מחכה לדעת אם יועמד לדין או לא יועמד לדין.

מיכאל איתן: זה מה שנקרא עינויי דין.

מיכאל איתן: זה גורם לעינויי דין לא פחות מהתקופה שבה הוא נמצא בהליך, שבו הוא צריך להתגונן בבית-המשפט.

מיכאל איתן: לפעמים השלב הזה עוד יותר קשה מהשלב שבו כבר היתה הכרעה והוא יודע שהוא צריך לעמוד בפני בית-המשפט.

מיכאל איתן: יש אנשים שמושעים מהעבודה והם מגיעים אל פת לחם.

מיכאל איתן: הם מקבלים שכר חלקי או לא מקבלים שכר, הם צריכים להוציא הוצאות, כי יש להם בינתיים עורך-דין שמטפל להם בענייניים, וזה גם עולה כסף, והם מחכים ומחכים.

מיכאל איתן: וגם אם אחר כך הפרקליטות תחליט שלא להעמיד אותם לדין, הם כבר עברו סבל גדול, וצריך לצמצם את זה למינימום.

מיכאל איתן: יש כמובן גם את הקטע הפוליטי.

מיכאל איתן: שמעתי עכשיו את יצחק הרצוג, הוא רוצה לרוץ לכנסת.

אופיר פינס-פז: גם אריק שרון רוצה לרוץ לכנסת, אפילו לראשות הממשלה.

מיכאל איתן: אני לא יודע שמתנהלת חקירה נגד אריק שרון.

אופיר פינס-פז: ודאי שיש.

אופיר פינס-פז: הוא הוזמן לחקירה במשטרה.

מיכאל איתן: יכול להיות שיש, אני לא יודע, את זה אתה צריך לדעת.

מיכאל איתן: אני יודע שהגשתי תלונה לפני שלוש שנים וחצי.

מיכאל איתן: שלוש שנים וחצי.

מיכאל איתן: מאז עברו שתי מערכות בחירות.

מיכאל איתן: לא רק אני דיברתי על כך, מבקר המדינה קבע ממצאים כל כך ברורים, זועקים לשמיים.

מיכאל איתן: הוא אמר שיצחק הרצוג עמד בראש מערכת שרמסה את החוק ברגל גסה.

מיכאל איתן: הוא קבע בממצאים שלו, לאחר שבדק וחקר את יצחק הרצוג, ויצחק הרצוג השיב לו, הוא קבע שיצחק הרצוג לקח כספים מקרנות נאמנות שהיו מיועדות למטרות מסוימות והעביר אותם למערכת בחירות.

מיכאל איתן: יצחק הרצוג זכאי עד שלא הוכחה אשמתו, אבל לא קובעים את זה.

מיכאל איתן: למה בתיקים שנפתחו, למשל, נגד ביבי נתניהו, היתה יעילות, היתה חקירה מעולה, חיפשו והפכו כל אבן?

מיכאל איתן: כך צריך לעשות לגבי כל חשוד, וכאן - - -

אופיר פינס-פז: אתה עושה דבר שלא ייעשה.

אופיר פינס-פז: אריק שרון - - -

מיכאל איתן: תסלח לי, אתה לא תקטע אותי.

מיכאל איתן: אני אתן לך לדבר ותגיד מה שאתה רוצה.

אופיר פינס-פז: חבל שאתה מעמיד את הפרקליטות כאילו שהיא פרקליטות פוליטית.

מיכאל איתן: אופיר פינס, תאמר בזמנך מה שאתה רוצה.

מיכאל איתן: אני אומר את הדברים שמציקים לי.

מיכאל איתן: יש דברים שאין לי תשובה עליהם.

מיכאל איתן: אני אשמח מאוד שהדברים יובהרו.

מיכאל איתן: אתה לא יכול להגיד לי שאני אומר דברים שאין להם שום שחר, סתם ממציא המצאות.

מיכאל איתן: אתה לא יכול להגיד שלא היתה פרשה כזאת, לא היה דוח של מבקר מדינה, לא היו חקירות, לא היו תלונות שלי, פעם אחר פעם, עד כדי התחננות שיתחילו לחקור, והם בכלל לא רוצים לחקור.

מיכאל איתן: אחר כך חוקרים, אחר כך המשטרה מוסרת המלצות לא ברורות.

מיכאל איתן: הציבור לא יודע מי מועמד לדין, אם יש המלצות, ועכשיו זה שוכב בפרקליטות.

מיכאל איתן: כמה זמן זה ישכב?

מיכאל איתן: שלוש שנים וחצי זה לא מספיק זמן כדי שהציבור ידע שיצחק הרצוג חף מכל פשע ומיכאל איתן סתם טפל עליו עלילות?

מיכאל איתן: הגיע הזמן שהציבור ידע שמיכאל איתן סתם המציא דברים שלא היו מעולם, והאדם הזה צח וטהור, והוא ילך לבחירות.

מיכאל איתן: אבל לא רק בפרשה הזאת ולא רק בתחום הפוליטי.

מיכאל איתן: פניתי בעניין קרן הפנסיה הגרמנית, פנה אלי ציבור רב, אנשים שנפגעו.

מיכאל איתן: מצאתי מכתב מ-1999 או מ-2000, שבו הפרקליטות אמרה שתוך זמן קצר התיק ייסגר.

מיכאל איתן: שנים חולפות, ועד היום התיק הזה פתוח.

מיכאל איתן: פנו אלי אנשים בעניין פרשות ציבוריות נוספות, למשל, פרשת בן-רפאל.

מיכאל איתן: יש גם הפרשה של זהבה גלאון.

מיכאל איתן: צריך לסגור את זה.

מיכאל איתן: זהבה גלאון היא ידידה שלי, מעבר לחילוקי הדעות הפוליטיים.

מיכאל איתן: אנשים פנו אלי ואמרו: יש רושם שיש כאלה, שהתיקים שלהם רצים במסלול אקספרס, ויש כאלה שמחכים שיקרה משהו.

מיכאל איתן: מה שאני רוצה מהישיבה הזאת זה לא רק לקבל תגובות שהעליתי במישור הספציפי של מקרה כזה או אחר, אני בהחלט רוצה תשובות, אבל אני רוצה גם ניסיון לעשות הכללה, להבין את התופעה, להבין באיזה מסגרת של כללי משחק אנחנו חיים.

מיכאל איתן: יש לכם כאן הזדמנות, גם למשטרה וגם לפרקליטות, להסביר ולמסור נתונים מה קורה.

מיכאל איתן: אני בטוח שנגיע גם לשאלות של תקציב, משאבים, יכולות ומגבלות – כל אלה קיימים.

מיכאל איתן: אני מבקש שבצד מה שאופיר פינס מכנה "ההאשמות של מיכאל איתן", אני מבקש שתסתכלו על זה כעל רצון, בסופו של דבר, לתקן, לקדם ולסייע לכם להביא לכך שבתחום הזה יהיה צדק וייראה צדק, ושהדברים ייעשו יותר במהירות, יותר ביעילות, על מנת למנוע מאנשים עינויי דין.

מיכאל איתן: שיהיה פרק זמן מינימלי עד שאדם ידע מה קורה אתו, גם בחקירות משטרה וגם, כמובן, בהחלטות פרקליטות.

אופיר פינס-פז: מיקי איתן, בינינו שוררת ידידות ויחסים של הערכה, ולכן אני מודה שאני מתקשה לריב אתך, אבל עשית היום, כיושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, מעשה שלא ייעשה.

אופיר פינס-פז: אם היית אחרון חברי הכנסת בוועדה, עוד איכשהו אפשר לקבל.

אופיר פינס-פז: אתה אומר לעצמך: מישהו, יש לו שיקולים או תחושה, או פריימריז, והוא עושה את מה שהוא עושה.

אופיר פינס-פז: כשאתה אומר שפרקליטות המדינה, שהיא מונחית, אגב, על-ידי היועץ המשפטי לממשלה, יש לה שיקולים פוליטיים בהעמדה לדין, בזירוז או עיכוב, בהגשת כתבי אישום או בסיום חקירות כלפי אישים פוליטיים ממחנה כזה או אחר, לא רק שאתה גורם עוול, לא רק שזה דבר שאין לו ידיים ואין לו רגליים, אלא שאתה בעצם יוצר דה-לגיטימציה למערכת, שהיא, בסופו של דבר, מאושיות שלטון החוק במדינה הזאת.

אופיר פינס-פז: בסוף, לא הכול זה פריימריז, זה לא יעזור, ולא הכול במדינה הזאת זה הוויכוח הפוליטי בין ימין לשמאל, יש גם כמה מוסדות שצריך להוציא אותם מחוץ לוויכוח הפוליטי.

אופיר פינס-פז: כי אם נשרבב אותם לתוך הוויכוח הפנימי, הפוליטי, בין המפלגות בישראל, לא תישאר פה מדינה, לא במובן הפיזי, אלא במובן של מדינה שאתה ואני רוצים שהילדים שלנו יגדלו בה.

אופיר פינס-פז: אם המשטרה היא משטרה של, ולא משטרה עניינית ואובייקטיבית, אם הפרקליטות והיועץ המשפטי לממשלה הם לא מעל הוויכוח הפוליטי, בסוף נגדע את הענף שעליו כולנו יושבים.

אופיר פינס-פז: לגופו של עניין.

אופיר פינס-פז: הטענה שלך בעניין הרצוג, סגירת התיק במובן של סיום החקירה, היא טענה נכונה.

אופיר פינס-פז: אבל איפה הטענה שלך לגבי עמרי שרון?

אופיר פינס-פז: עמרי שרון עבר בדיוק את הליכי החקירה שעבר הרצוג, ואתה לא אומר עליו מילה וחצי מילה.

אופיר פינס-פז: למה?

אופיר פינס-פז: כי הוא הבן של אריק, הוא הבן של ראש-הממשלה?

אופיר פינס-פז: ההפך, קל וחומר.

מיכאל איתן: מתי התחילה החקירה והתלונה בעניין של עמרי שרון?

אופיר פינס-פז: לפני שנתיים.

מיכאל איתן: מה פתאום?

מיכאל איתן: !

אופיר פינס-פז: הפריימריז בליכוד, לבחירות הקודמות, היו לפני בערך שנתיים.

מיכאל איתן: מתי היה דוח מבקר המדינה ביחס לזה?

מיכאל איתן: רק לפני שנה.

מיכאל איתן: והעניין של הרצוג כבר שלוש שנים וחצי.

מיכאל איתן: מה אתה משווה?

אופיר פינס-פז: אני אגיד לך למה אני משווה.

אופיר פינס-פז: כשבא חבר כנסת מהליכוד ומותח ביקורת על אנשים מהצד השני, והוא מתעלם מאנשים במחנה שלו שנמצאים, פחות או יותר, באותה סיטואציה, זה כמובן מעמיד בסימן שאלה מאוד גדול את רמת האינטגריטי בטענה.

אופיר פינס-פז: או שתדבר על כולם או שלא תדבר על אף אחד.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לדבר על כולם.

מיכאל איתן: האם זה תקין למשוך במשך שלוש שנים וחצי?

אופיר פינס-פז: לא, זה לא תקין.

מיכאל איתן: אם זה לא תקין, נדבר על מה שלא תקין.

אופיר פינס-פז: לא תקין שלוש שנים וחצי, לא תקין שנתיים וחצי, לא תקין שנה וחצי.

אופיר פינס-פז: הרבה דברים אינם תקינים.

אופיר פינס-פז: אגב, אני חושב שכדאי לשמוע הבהרות, אולי יש לפרקליטות המדינה, לגבי ההנחיה של היועץ המשפטי לממשלה להקפיא כל סוג של חקירה עד הבחירות.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע אם זו החלטה נכונה.

מיכאל איתן: יש החלטה כזאת?

אופיר פינס-פז: פורסם שיש החלטה לא לעסוק בחקירות כלפי אישים פוליטיים עד הבחירות.

אופיר פינס-פז: זה דבר שמחייב הסבר.

אופיר פינס-פז: האם פוליטיקאים הם חסינים מחקירה כשיש בחירות?

אופיר פינס-פז: אז הם יעשו בחירות פעמיים בשבוע, אז כל הזמן הם יהיו חסינים.

מיכאל איתן: יש פעם בשנתיים, וחקירה נמשכת אין-סוף, אז לעולם לא יעמידו אותי לדין.

אופיר פינס-פז: בעניין הזה אנחנו צריכים להוביל ביחד מהלך.

אופיר פינס-פז: יש מדיניות שנוהגת לקולא עם אנשי ציבור.

אופיר פינס-פז: זאת דעתי.

אופיר פינס-פז: לא מצד זה או מצד אחר, בכלל.

אופיר פינס-פז: אם אני רואה שמדינת ישראל היא אחת המדינות הראשונות בעולם בהגשת כתבי אישום מול פתיחת חקירה - שאני לא רואה בזה אסון, למרות שיש כאלה שרואים בזה אסון, אני רואה ההפך, אני רואה מתאם מעניין וחשוב – רוב התיקים הגדולים מול אנשי הציבור מסתיימים בכלום או כמעט בכלום, בלי כתב אישום או עם כתב אישום ובלי הרשעה וכן הלאה.

אופיר פינס-פז: זה בהחלט נושא שראוי לדון בו, הוא לא קשור לעניינים פוליטיים של ימין ושמאל.

אופיר פינס-פז: אני אומר בצורה הברורה: יש לי אמון מוחלט בפרקליטות המדינה, גם ביועץ המשפטי לממשלה, בוודאי במשטרת ישראל.

אופיר פינס-פז: לא שהם נקיים מטעויות, לא שאין ויכוח, ולא שאני לא חושב אחרת מדי פעם, אבל אני מסרב בכל תוקף לשרבב את המערכות האלה לדיון הפוליטי-מפלגתי במדינת ישראל, ואני מציע, במלוא החברות וההערכה, שלא נכניס את המערכות האלה לוויכוח הזה ערב בחירות.

אופיר פינס-פז: זה לא נכון, זה עושה להם עוול, ולדעתי, זה עומד בניגוד לאינטרסים של מדינת ישראל ושל החברה בישראל.

אופיר פינס-פז: דיון כן, ויכוח פוליטי בין ימין ושמאל עליהם – לא.

מיכאל איתן: אופיר פינס, אני מבקש ממך דבר אחד, במידת היושר האינטלקטואלי שלך.

מיכאל איתן: הזכרת את הנושא של הפריימריז.

מיכאל איתן: לבוא אלי, אדם שהלך עם העניינים האלה שלוש שנים וחצי, ולא היה חודש שלא עסקתי בזה.

מיכאל איתן: כשבאתי לוועדה וביקשתי שהנושא הזה יעלה, פרקליטת המדינה אמרה לי: ייקח לי זמן לאסוף את הנתונים, תדחה את זה בחודשיים.

מיכאל איתן: אמרתי בסדר, ודחיתי, אחרי חודשיים נוצר מצב שהיינו צריכים לדחות שוב, דחינו שוב.

מיכאל איתן: לא ידעתי שיהיו בחירות, ואין לזה שום קשר.

מיכאל איתן: אני לא צריך לשכנע אותך שגם אם לא היו בחירות, הישיבה היתה מתקיימת היום.

אופיר פינס-פז: אני בטוח.

אופיר פינס-פז: אבל אם יש בחירות, אפשר לנקוט במידת הזהירות.

אופיר פינס-פז: אצלי יש חבר'ה שכבר שנה וחצי רוצים לבטל את הפריימריז, זה לגיטימי, אבל לדעתי, לא עושים את זה שבוע לפני הבחירות.

אופיר פינס-פז: יש בחירות, יש מצב חדש.

מיכאל איתן: אתה לבד אמרת שאתה לא מוצא סיבה מדוע לא להעמיד פוליטיקאים לדין או להפסיק חקירות של פוליטיקאים.

מיכאל איתן: עולם כמנהגו נוהג, כל אחד צריך להיות ישר עם עצמו, אם הוא היה עושה או לא היה עושה פעולה מסוימת, אם היו פריימריז או לא היו פריימריז.

מיכאל איתן: בדקתי את עצמי, והישיבה הזאת, אם לא היו היום בחירות, היתה מתקיימת היום או לפני כן או בעוד שבוע.

מיכאל איתן: אני חושב שהנושא הזה כללי, העליתי היבטים ספציפיים שאני קשור בהם, אבל הנושא הזה הוא נושא כללי.

מיכאל איתן: אני חושב שאתה מסכים אתי, ואתה בעצמך אומר: לא תקין ששלוש שנים וחצי פרשה נסחבת ונסחבת, שיגמרו אותה, או לכאן או לכאן, שיגידו מה הם רוצים.

מיכאל איתן: אני מציע שנחלק את הישיבה לשני חלקים: בחלק הראשון, תציגו את העמדה שלכם כאגף חקירות, תסבירו את הפרובלמטיקה בהתמשכות החקירות המשטרתיות, ואחר כך נעבור לחלק של הפרקליטות והדיונים של הפרקליטות בהמלצות המשטרה.

משה מזרחי: דבר ראשון, אני מנסה להבין בדיוק על מה אני צריך לענות פה.

משה מזרחי: אתה מדבר על דוגמה א' ועל דוגמה ב', ולא לצורך הזה הגענו לכאן.

מיכאל איתן: אני אגיד לך בדיוק על מה אתה צריך לענות, אני חושב שאתה מבין טוב מאוד.

משה מזרחי: שמעתי את הדיון בינך ובין חבר הכנסת פינס, אני לא מוצא את מקומי בתוך זה.

מיכאל איתן: אין בינינו שום ויכוח.

משה מזרחי: אמרתי "דיון", לא ויכוח.

מיכאל איתן: אין בינינו שום דיון.

משה מזרחי: אני יכול רק לומר לך לגבי החלק הראשון שנוגע לחקירות, שגם אני, יחד אתך, חושב שחקירות משטרה צריכות להתנהל בזריזות רבה, ביעילות, במהירות, שבקצה שלהן, במקום שיימצאו ראיות, יהיה כתב אישום, ומהר, ושיהיה לזה תוצאה.

משה מזרחי: אחרת, אין אפקטיביות לפעילות של מערכת אכיפת החוק.

משה מזרחי: חקירות, בעיקר מהסוג שהזכרת, אני לא בטוח שזאת הסיבה שבגללה באנו לכאן, אבל הן חקירות די מורכבות.

משה מזרחי: הן לוקחות זמן.

משה מזרחי: זה סוג של חקירות, שהן לא רק מקומיות, אלא לפעמים גם צריך לשוטט בכל מיני מקומות ברחבי העולם, כי העסק יותר מורכב, יותר מתוחכם, בשביל להשיג את הראיות, ואתה לא גומר את זה בתפיסת נייר, כזה או אחר, אלא אתה גם תלוי בהרבה מאוד גורמים, שהם לא בשליטה מוחלטת שלך.

משה מזרחי: מה לעשות שהחקירה שדיברת עליה לא מתנהלת שלוש שנים וחצי, אלא הרבה פחות, היא מתנהלת פחות משנתיים.

מיכאל איתן: הגשתי תלונה בחודש מאי 1999, או שאתם לא סופרים אותי.

משה מזרחי: בעניין הזה ניהלנו התכתבות, קיבלת הסברים במישור אחר, ולא כדאי לחזור על זה.

מיכאל איתן: למה לא כדאי?

מיכאל איתן: אזרח מגיש תלונה בחודש מאי 1999, ואתה אומר שאתם חוקרים רק שנתיים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הם סופרים מתחילת החקירה.

משה מזרחי: תחילת החקירה היא מהרגע שבו מבקר המדינה קבע את מה שקבע בדוח שלו, זה עבר דרך היועץ המשפטי לממשלה והפרקליטות.

מיכאל איתן: תסלח לי, בחוק סדר הדין הפלילי כתוב: "משנודע למשטרה על דבר קיומה של עבירה, היא תפתח בחקירה".

מיכאל איתן: הגשתי תלונה, נתתי לכם נתונים, כתובת והכול.

מיכאל איתן: ואתה אומר לי: רק שנתיים.

משה מזרחי: חשבתי שמיצינו את הנושא בינינו לבין עצמנו, כי בזמנו היתה לנו התדיינות סביב העניין הזה, וחשבתי שקיבלת תשובות טובות מאוד.

משה מזרחי: אני מביא לדוגמה את החקירה הזאת, שסיימנו אותה מהר מאוד, והיינו תלויים בה בחקירה שהיתה צריכה להתבצע בחוץ-לארץ, בהרשאה שהיתה צריכה להינתן לנו ממדינות חוץ-לארץ, וזה לקח הרבה זמן.

משה מזרחי: אפשר היה לוותר על זה, ואז הייתם שואלים: למה ויתרתם?

משה מזרחי: צריך היה להמתין בסבלנות רבה עד שיתירו לנו לבצע את מה שהיה נחוץ ביותר לצורך החקירה, וזה לקח הרבה זמן, חודשים ארוכים מאוד.

משה מזרחי: זה סוג של משתנה שלא מכירים אותו.

משה מזרחי: אבל אם הייתם מוצאים בסופו של יום שלא עשינו את הפעולה הזאת, אני בטוח שגם פה היינו שומעים הרבה מאוד טענות איך ויתרנו על מהלך כל כך חשוב ודרמטי לתיק.

משה מזרחי: מה לעשות?

משה מזרחי: המתנו.

משה מזרחי: והרי דוגמה למה לפעמים הדברים לוקחים זמן.

משה מזרחי: לא תמיד צריך לפרוט לפרוטות את דרכי הפעולה של המשטרה ואת הקשיים שכרוכים באיסוף ראיות.

משה מזרחי: כך גם בחקירות דומות שבהן זה לא נגמר, ואמרתי זאת גם קודם, היום כמעט כל חקירה מורכבת מהסוג הזה, אתה צריך לשוטט ברחבי העולם.

משה מזרחי: לא מסתפקים רק במכניקה המקומית כדי להפיק את מה שרוצים להפיק.

משה מזרחי: אתה מוצא מערכת מאוד מורכבת, שמחייבת חקירה מאוד ארוכה.

משה מזרחי: כמובן, היינו מאוד רוצים, כמו שאתה אומר, שהכול ייגמר בזריזות וביעילות.

משה מזרחי: אבל צריך להסתכל על הבלוק הרחב של הטיפול.

משה מזרחי: תמיד אנחנו מגיעים לכאן ואנחנו נשארים בעשירון של התיקים האלה, שמאוד חשובים, בגלל הרגישות שלהם, ואף אחד לא מזלזל בזה.

משה מזרחי: אבל אנחנו באנו לכאן לדבר גם במשך הטיפול בתיקי התביעה, ואני חוזר ואומר שאנחנו מוצאים את עצמנו מדברים על הרצוג.

משה מזרחי: אני מחזיק ביד את הזימון, שאנחנו, המשטרה, קיבלה.

אופיר פינס-פז: תן לנו את הנתונים שיש לך.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אנחנו מאוד מכבדים את נושא הישיבה שלשמו הוזמנו.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אנחנו, כגורמי אכיפה, לא רוצים לתת יד או לקיים כאן בירור בתיקים ספציפיים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: זה לא נעשה מעולם, וזה לא ייעשה היום.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אנחנו בהחלט מכבדים את הנושא שהעלית, באמת, כמו שאמרת, מראשית כהונתך.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אמרתי לך אז, ואני אומרת היום, שאנחנו בהחלט נשתף פעולה לקדם את הנושא.

מיכאל איתן: עם כל הכבוד, תני לו לסיים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אנחנו לא ניכנס לתיקים לגופם.

מיכאל איתן: עם כל הכבוד, כרגע אנחנו מקבלים סקירה מהמשטרה, כשתגיעי לרשות הדיבור, תגידי מה שיש לך להגיד.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני מבקשת להעיר על העניין הזה, כי אם זה יימשך כך, לא נוכל להשתתף בישיבה הזאת.

מיכאל איתן: גברתי, אני מאוד מבקש שתשמרי על הסדר.

מיכאל איתן: כרגע מדבר ראש אגף החקירות, והוא לא מדבר על תיק ספציפי.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יושב-ראש ועדה צריך לשמור על מסגרת של ועדת חוקה, ולא לקיים פה דיון לגופם של תיקים, דבר שלא נעשה, לא בממשלה, לא בכנסת, ולא בשום מקום, אלא רק בבית-המשפט.

מיכאל איתן: גברתי, אני אתן לך את רשות הדיבור, כרגע הוא לא מדבר על שום תיק ספציפי.

מיכאל איתן: כשאת תרצי לדבר, תאמרי את מה שיש לך לומר, יש לך זכות מלאה להגיד את זה.

מיכאל איתן: למה פתאום קפץ עכשיו העניין?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ראש אח"ק נדרש לחקירות על תיקים שנמצאים היום בפרקליטות.

מיכאל איתן: ראש אח"ק מדבר עכשיו על הבעיות של אגף החקירות במשטרה, על משך התביעות שם.

מיכאל איתן: הוא נשאל על נתונים כלליים, ועל זה הוא מדבר כרגע, לא שמעתי שהוא מדבר על שום תיק ספציפי.

מיכאל איתן: אם זה יעלה, תוכלי להגיד מה שאת רוצה לומר.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: העלית כבר עניינים ספציפיים.

מיכאל איתן: הוא לא מדבר על זה כרגע, מדוע את צריכה לעצור אותו?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הכותרות כבר נעשו, אז כבר כל היתר באמת לא חשוב.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני מאוד מצטערת על זה.

מיכאל איתן: גברתי, יש לך זכות מלאה להגיד מה שאת רוצה, אבל אני מבקש שלא תנהלי לי את הישיבה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני מכבדת את ההזמנה שלך, אז תכבד גם אותנו.

מיכאל איתן: אני מכבד אותך, אני מכבד את ההזמנה ואני מכבד את הישיבה, אבל אני גם צריך לנהל אותה.

מיכאל איתן: כרגע, מי שמדבר, זה ראש אגף החקירות, אז תני לו להשלים את דבריו.

מיכאל איתן: תוכלי לדבר ולהגיד מה שאת רוצה.

מיכאל איתן: האמיני לי.

משה מזרחי: בבלוק הרחב, הגדול, שבו לא רק אנשי הציבור, הבעיה היא, סך הכול, לא גדולה.

משה מזרחי: בחלק השני, אם אתה רוצה להיכנס לנתונים, ניתן לך אותם.

משה מזרחי: אני די מרוצה ביחס לסל המשאבים, שאתו אנחנו פועלים כדי להשיג את התוצאות.

משה מזרחי: בבלוק הרחב, סך הכול, התיקים נחקרים מהר מאוד, אלה שנמצאים בהם ראיות מגיעים מהר מאוד באופן יחסי לתביעה, וגם מוגש בהם כתב אישום מהר מאוד באופן יחסי, ואפילו סגירת המעגל של השפיטה, במרבית התיקים.

משה מזרחי: אם ניקח לדוגמה שנתיים מסוימות, יש מיצוי כמעט מלא של מרב התיקים שבהם יש ראיות, כולל שפיטה, כולל סיום הליך.

משה מזרחי: צריך להסתכל על הבלוק הרחב ולא על יוצאי הדופן והחריגים, שלא מעידים על השיטה.

משה מזרחי: עד כאן דברי.

מיכאל איתן: האם יש לך נתונים סטטיסטיים?

מיכאל איתן: אתה אומר "הבלוק הרחב" ואתה אומר "מהר".

מיכאל איתן: האם יש אפשרות לכמת את הדברים?

מיכאל איתן: האם אתה יכול לסבר לנו את האוזן במיצוי המספרים בטבלה?

מיכאל איתן: נניח שיש כך וכך תביעות בשנה.

מיכאל איתן: אני יכול להניח שמספר מסוים מהם ייגמרו תוך פרק זמן כזה וכזה, חלק אחר תוך פרק זמן כזה וכזה, מה תהיה ההתפלגות שלהם על-פי מועדי סיום של החקירה וההכרעה לגבי העמדה לדין?

משה מזרחי: אני לא אעבור על המסמך שהעברנו לכם.

מיכאל איתן: אם תעבור, יהיה לי יותר קל להבין אותו.

אופיר פינס-פז: ניצב מזרחי, יש דבר שמחייב הסבר.

אופיר פינס-פז: אתם פותחים פחות ופחות תיקים, לפי הסטטיסטיקה, אתם מגישים יותר ויותר כתבי אישום, ואתם סוגרים יותר ויותר תיקים.

רחל אדלסברג: צריך לקרוא נכון את הנתונים עם ההערכה.

רחל אדלסברג: בצד ימין יש את מספר התיקים שהתקבלו באותה שנה בתביעות.

משה מזרחי: זה לא של אותה שנה.

רחל אדלסברג: זה לא מורה לך מתי נפתח תיק החקירה וכמה זמן החקירה נמשכה, זה אומר לך מתי התיק הגיע לתביעה.

מיכאל איתן: זה הסך הכול המצטבר.

משה מזרחי: נכון מאוד.

מיכאל איתן: היא מדברת על מערך התביעה בלבד, לא החקירה.

רחל אדלסברג: נכון, זה מה שהתבקשנו.

אופיר פינס-פז: התביעה המשטרתית.

רחל אדלסברג: נכון.

מיכאל איתן: אני מסתכל על שנת 2001, אם אני מבין נכון, 89,436 תיקים - - -

רחל אדלסברג: התקבלו בלשכות התביעה.

אופיר פינס-פז: זה עדיין פחות מאשר בשנת 2000 ובשנת 1999.

אופיר פינס-פז: מה זה משנה מתי התחילה החקירה בכלל?

רחל אדלסברג: פחות תיקים שהתקבלו באותה שנה.

אופיר פינס-פז: אחר כך הגשתם יותר מקרים מהתיקים וסגרתם יותר תיקים.

אופיר פינס-פז: זה שהנתונים לא מגיעים ל-100%, אני מבין למה, זה בסדר.

רחל אדלסברג: נכון, כי זה כולל תיקים ישנים.

אופיר פינס-פז: ברור, אבל עדיין יש תופעה, שפחות תיקים מגיעים לתביעה, יותר כתבי אישום מוגשים ממספר יותר קטן של תיקים שמגיעים לתביעה, ובמקביל הרבה יותר תיקים נסגרים על-ידי התביעה.

אופיר פינס-פז: זה מחייב הסבר.

רחל אדלסברג: קשה לקבוע בצורה כזאת, כי חסר לנו כאן הנתון של התיקים שנשארו, וההתפלגות.

רחל אדלסברג: אין לנו את הנתונים כמה שנים טופלו משנים קודמות.

רחל אדלסברג: לכן, הנתון הזה הוא נתון יבש.

אופיר פינס-פז: מה את יכולה להגיד מעבר לנתון הזה?

אופיר פינס-פז: כשאתם עושים לעצמכם את הניתוח של שנה קודם, מה אתם אומרים על הנתונים האלה?

אופיר פינס-פז: אלה, כאילו נתונים סותרים.

אופיר פינס-פז: מצד אחד, יש יותר התאמה בין תיקים שמגיעים לכתבי אישום, מצד שני, אתם סוגרים הרבה יותר תיקים שמגיעים אליכם לעומת שנים קודמות.

רחל אדלסברג: התיקים שנסגרו זה גם סגירות משנים קודמות.

אופיר פינס-פז: האם יש מגמה לסגור יותר תיקים?

רחל אדלסברג: בהחלט לא.

אופיר פינס-פז: האם יש לכם בכלל מגמה?

רחל אדלסברג: כל תיק נבדק לגופו של עניין.

משה לדור: יש אחוז יותר גדול שעובר לפרקליטות, ולכן יש פחות תיקים שמגיעים לתביעות של המשטרה.

משה לדור: קרוב לוודאי שזה חלק מההסבר.

נורית זיו: אבל ב-2001 זה לא היה.

אופיר פינס-פז: יש הבדל במספר התיקים, יש 7.000 תיקים.

אופיר פינס-פז: זה לא אחוז משמעותי.

מיכאל איתן: אני לא מוצא את ידי ורגלי בנתונים.

מיכאל איתן: אני לא יודע מה המסקנות שאני יכול להסיק מהנתונים האלה.

משה מזרחי: לכן אמרתי, שאולי לא כדאי להיתפס לזה, משום שאנחנו תלויים פה בחיתוך ידני, כי המערכת שלנו לא ממוחשבת.

משה מזרחי: בעוד חודשיים אני מקווה שננצח גם את הבעיה הזאת, ואז יהיו לנו נתונים קצת יותר אמפיריים.

משה מזרחי: לכן בחרתי לקחת דבר שאין לכם, כדי שלי תהיה תמונת מצב יותר ברורה, לקחת שנה לאחור, שממנה אפשר לעשות ניתוח ממצה, מקסימלי.

משה מזרחי: לא להסתכל על הנזילות של הנתונים השוטפים, אלא להסתכל לאחור על שנת עבודה, שאפשר לומר שהמקסימום של מיצוי הנתונים נעשה לגביה.

משה מזרחי: ניקח, למשל, את שנת 1998, שבה אפשר לשכלל כבר את ההליכים המשפטיים, את התיקים שעברו לתביעה וכן הלאה.

משה מזרחי: יהיה יותר נכון לנתח שנה שאפשר לקרוא לה סגורה.

משה מזרחי: אני רוצה להזכיר, וזה נוגע גם לפתיחה של הדיונים, שלפעמים התיק לא מתגלה באותו זמן שבו הוא נפתח, שלפעמים לוקח זמן עד שעוצרים את החשוד ואוספים את הראיות.

משה מזרחי: לפעמים התיק הזה מתגלה, הכוונה, שמגיעים לחשוד וכן הלאה, גם שנה אחרי זה, לפעמים אפילו שנתיים אחרי זה.

משה מזרחי: לכן יש הרבה מאוד תיקים שנושאים כותרת של שנה מסוימת, אבל הם מטופלים שנתיים או שלוש שנים.

משה מזרחי: יכול להיות, למשל, גילוי של טביעת אצבע של פורץ, שפרץ בשנת 1998 לדירה, לדוגמה זה ילך לכתב אישום של השנה.

משה מזרחי: זה טיפול ישן, אבל גילוי חדש.

משה מזרחי: כתב האישום על התפרצות משנת 1998 יהיה רק ב-2002, מובן שהמשפט יכול להימשך גם ל-2003 ואילך.

משה מזרחי: בגדול, צריך להסתכל על בלוק.

משה מזרחי: במשך חמש השנים האחרונות, לגבי שנת 1998 בלבד אני מדבר, הועברו, לגבי אותה שנה, סך הכול 66,649 תיקים לתביעה.

משה מזרחי: זה הסך הכול בחמש השנים האחרונות, מיום פתיחת השנה.

משה מזרחי: 98% מהבלוק הזה הועברו לתביעה בשנתיים הראשונות, דהיינו, ב-1998-1999, נאספו בהם ראיות.

משה מזרחי: בשנתיים הראשונות נדונו – אין לי משך הזמן שבו הוגש כתב אישום, אלא למערכת שמתעדת את הסוגיה הזאת, וזה ייפתר בעוד חודשיים – 45% מכלל התיקים שהועברו לתביעה, דהיינו, נסגר המעגל המשפטי.

משה מזרחי: שלוש שנים, דהיינו, שנה אחת לאחר מכן, שזו שנת 2000, זה כבר עלה ל-51.5%.

משה מזרחי: זה אומר שתוך שלוש שנים הבלוק המרכזי של התיקים האלה קיבל טיפול, כולל סגירת מעגל בבית-המשפט.

מיכאל איתן: אני מסתכל על חצי הכוס הריקה.

משה מזרחי: לא סיימתי.

משה מזרחי: אמרתי, שמתוך מה שנותר, חלקם הלא קטן של התיקים, כמו ששמעת פה, ויש גם בטבלאות, נסגרים על-ידי התביעה, גם משיקולים של סדרי עדיפויות, גם מחוסר ראיות, גם מחוסר עניין לציבור ועוד כהנה וכהנה שיקולים.

משה מזרחי: בסדר גודל של 30% מסך כול התיקים שהועברו לתביעה בחמש השנים מאז 1998, כולל 1998, נסגרו, מעילה כזאת או אחרת.

משה מזרחי: השפיל שנותר, חלקו עדיין תלוי ועומד בבית-המשפט, חלקו, משהו כמו 900 תיקים, עדיין בחקירה, בעיקר מהסוג שהזכרתי קודם.

משה מזרחי: זה נותן תמונת מצב יותר ממצה מהנתונים הנזילים.

מיכאל איתן: הנתון הפרובלמטי אומר, שמשנת 1998 נשארו פתוחים עד היום 900 תיקים, והם בשלבים שונים של טיפול.

רחל אדלסברג: צריך להדגיש כאן, שזה כולל תיקים רבים שהנאשמים לא מאותרים, הם מפורסמים כעבריינים נמלטים ודרושים לחקירה.

רחל אדלסברג: זה לאו דווקא שהחקירה מתמשכת, חלק גדול אלה נאשמים לא מאותרים.

משה מזרחי: או שהתיקים פתוחים מהסיבה הזאת, או, למשל, יש סוג של התגלות של תיק שנולד בשנה שעברה או השנה.

מיכאל איתן: אני מבקש שנעבור לקטע השני.

מיכאל איתן: יש חקירת משטרה, המשטרה מעבירה את התיק עם המלצה, כזאת או אחרת, או בהיעדר המלצה, לפרקליטות.

מיכאל איתן: מה קורה בפרקליטות?

מיכאל איתן: כמה תיקים עוברים?

מיכאל איתן: מה ההתפלגות של התיקים האלה?

מיכאל איתן: מה קצב הדיונים בתיקים הללו בפרקליטות?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ברשותך, אני אבקש כמה מילים כלליות, לפני שאני אפנה לסטטיסטיקה ולמספרים.

מיכאל איתן: דרך אגב, הבטחתם שתעבירו לנו נתונים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הבטחנו שנביא היום, והבאתי.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני צריכה להסביר אותם, ואני אתן אותם.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני מאמינה שנקיים את כל הבטחותינו.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הנושא עלה, הנושא חשוב, שמתם את האצבע על נושא חשוב, ואנחנו בהחלט רוצים להציג את הדברים מנקודת מבטנו.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אבל, כמו שכבר נאמר, להתייחס לנושא, זה לא להתייחס לתיק מסוים כזה או אחר, אלא, באמת, צריך להתייחס לבעיה בכללותה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: חשוב לציין שפרקליטות המדינה מייצגת את המדינה ואת רשויותיה בכל הנושאים הפליליים, האזרחיים והמינהליים, ברוב העניינים הפיסקליים, בבתי-המשפט, בשלוש הערכאות, בבית-דין לעבודה, בוועדת השחרורים בשירות בתי-הסוהר, וכן בבית-דין למשפט של עובדי מדינה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: את כל המלאכה הזאת עושים 650 פרקליטים בכל הארץ, בכל הנושאים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: בשנים האחרונות מספר התיקים הלך ועלה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הנתון שנמצא בידי, שמשנת 1994 עד שנת 2002 הוכפל מספר התיקים בפרקליטות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: בשנת 1994 נכנסו 15,494 תיקים פליליים, ובשנת 2002 - 29,379.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: פירטנו כאן את הגידול בתיקים משנת 1998.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: מספר התיקים הוכפל, מספר הפרקליטים לא גדל בשום יחס לעלייה במספר התיקים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש כאן מספר התיקים שנפתחו בחמש השנים האחרונות.

מיכאל איתן: כשאת אומרת "נפתח תיק", מה המשמעות?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: כאשר מגיע מהמשטרה תיק לפרקליטות.

מיכאל איתן: כשאת כותבת שנפתחו ב-1998 24,296 תיקים, האם אלה תיקים חדשים?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: תיקים חדשים שהגיעו מהמשטרה, אחרי חקירה.

מיכאל איתן: אין הנתון כמה היו בטיפול ב-1998 או כמה סחבתם כירושה מהעבר?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: כאן כתבנו נטו, כפי שביקשתם.

אופיר פינס-פז: מה-24,296 תיקים, האם 17,463 נגנזו?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: נכון.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת שלא הוגש כתב אישום.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: נכון.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: כתוב שהוגשו 6,642 כתבי אישום.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: זה מראה שכל תיק נבדק בקפידה, ולא בהכרח כל חקירה מולידה כתב אישום.

אופיר פינס-פז: זה מראה ההפך.

אופיר פינס-פז: זה מראה שרוב התיקים בכלל לא הולכים לכתב אישום.

אופיר פינס-פז: אולי זה נבדק בקפידה יתרה?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: היתה טענה על הזיכויים, גם מתוך כתבי האישום שהוגשו.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: כל דבר אפשר להציג כך ולהציג אחרת.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הרי גם מכתבי האישום שהוגשו היו זיכויים, שגם עליהם היו טענות, ואמרו שהאצבע קלה על ההדק, שמגישים כתבי אישום שבעקבותיהם באים הזיכויים.

אופיר פינס-פז: אני שואל ההפך.

אופיר פינס-פז: אני שואל את בית-המשפט, למה הוא מזכה יותר מדי, ואם הוא לא מזכה - למה הוא נותן עונשים קלים?

מיכאל איתן: יש כאן דבר שלא ברור לי.

מיכאל איתן: ניקח לדוגמה את שנת 1998.

מיכאל איתן: בשנת 1998, 24,296 תיקים הועברו מהמשטרה לפרקליטות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: לפרקליטויות בכל הארץ.

מיכאל איתן: מתוכם נגנזו 17,463, וב-6,600 הוגשו כתבי אישום.

אופיר פינס-פז: כמה הועברו?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש ישיבות של הרשעות ויש ישיבות של זיכויים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: היום ביקשתם לדעת קצב טיפול בתיקים.

מיכאל איתן: נכון, אבל אני אסיים את השאלה.

מיכאל איתן: אני רוצה להבין אם אני מבין את הטבלה כמו שצריך.

מיכאל איתן: 24,296 תיקים הועברו מהמשטרה לפרקליטות.

מיכאל איתן: הפרקליטות דנה בכולם, וסגרה 17,463 תיקים.

מיכאל איתן: כמעט כל התיקים המשטרה המליצה לסגור, והפרקליטות אמרה בסדר, ואולי בחלקם, המשטרה המליצה להעמיד לדין, והפרקליטות החליטה לסגור.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ברוב, אני מניחה שהיתה המלצה לגניזה, אבל יש תיקים שהם בסמכות הפרקליטות תיקי פשע הם בסמכות פרקליטות, וצריך לסגור, והתיקים נסגרים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: היה חשוב לכם קצב הטיפול.

מיכאל איתן: תני לי להשלים את השאלה.

מיכאל איתן: מהתמונה של 1998 אני מבין, שאם אני מוסיף את ה-6,642 תיקים ועוד 17,463, במהלך אותה שנה ניקיתם את השולחן, העברתם באותה שנה רק 16 תיקים לשנה הבאה.

דפנה בינוולד: לא, 187 תיקים.

דפנה בינוולד: 16 הם בהשלמת חקירה.

מיכאל איתן: 16 הוחזרו למשטרה להשלמת חקירה, ו-187 תיקים נותרו להכנה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אם אתה מדבר על פיגור, אז פה, בשנה הזאת, היה פיגור, בכלל הפרקליטויות, של כמעט 1%.

רז ולטר: הנתונים הם לפי השנה שבה נפתחו התיקים, והתוצאות הן עד היום, כלומר, נשארו לטיפול עד היום.

דורית ואג: 187 תיקים לא הוחלט בהם עד היום.

אופיר פינס-פז: לפי הנתונים קורה משהו מאוד קשה.

מיכאל איתן: עכשיו אני מבין את הנתון.

מיכאל איתן: נכון להיום יש בפרקליטות 187 תיקים משנת 1998, שלא הוכרע בהם, משנת 1999 – 401, משנת 2000 – 1,090 ומשנת 2001 – 2036.

מיכאל איתן: אתם לא חושבים שזה מוגזם?

מיכאל איתן: המשטרה גמרה לחקור אדם בשנת 2000, עברו שנתיים מאז, הוא מחכה, הוא רוצה לדעת מה קורה אתו.

מיכאל איתן: 1,090 תיקים משנת 2000, 400 תיקים משנה קודם, משנת 1998 עברו ארבע שנים.

מיכאל איתן: ארבע שנים אדם מחכה.

מיכאל איתן: מה קורה?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: חשוב מאוד לראות את התמונה הכוללת, כמו שאמרתי, ולא להסיק מנתון מסוים מסקנות כאלה ואחרות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הטבלה הזאת מצביעה על כך שבמעל 80% ממכלול התיקים מתקבלת החלטה בשנה הראשונה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: זה הנתון שהמספרים מראים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: פרקליטות עם 650 איש מקבלת החלטות בלמעלה מ-82% מהתיקים במספרים של כמעט 30,000 תיקים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: לגבי התיקים האחרים שמתעכבים, לכל הדעות, וזה מיותר להגיד, כולם חושבים שחשוב הקצב וחשוב שהגשת כתב האישום תהיה בסמיכות לעבירה, וששיהוי בדין הוא עינוי דין, וכל הדברים האלה מקובלים על כולנו, וזאת נקודת המוצא.

אופיר פינס-פז: זה מפריע בהרשעה אחר כך.

אופיר פינס-פז: לך תוכיח מה שהיה לפני עשר שנים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: --בעניין הזה מתקיימת ביקורת של פרקליטי מחוז על הפרקליטים ומתקיימת גם בקרה של היועץ המשפטי בעניין הזה, גם שלי, גם של מבקר המדינה, ויש גם עתירות.

אופיר פינס-פז: תני לנו דוגמה מה זה ה-187 תיקים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ב-187 תיקים יכול להיות תיק שנתבקשו בו השלמות חקירה, יכול להיות תיק שהוא שוכב כי נאשם עזב את הארץ, ויש מחשבה שאולי הוא יחזור.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יכול להיות תיק שהוא רב חומר, בהיקפים אדירים, והתבקשו השלמות, ובמקביל הוא נבדק.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אלה בדרך כלל תיקים שיש בהם תקלות מסוימות ובעיות מסוימות, ועדיין מקווים או שהנאשם יחזור או שהעד עזב לחוץ-לארץ ומחכים שיגיע.

מיכאל איתן: אנחנו יכולים לקבל את הרשימה של התיקים האלה?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: נבדוק את זה.

מיכאל איתן: אני שואל אם אפשר לקבל.

אופיר פינס-פז: הוא מבקש בלי שמות.

מיכאל איתן: אני מבקש שמות של תיקים.

אופיר פינס-פז: אתה מבקש שמות של אנשים?

מיכאל איתן: בהחלט.

מיכאל איתן: רשימת התיקים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ודאי שיש גם פיגור שנובע מעומס, ואמרתי, שהשנים האחרונות התאפיינו בעומס גובר והולך, וריבוי התיקים שהגיע לפרקליטות הוא מעל היכולת של הפרקליטות להתמודד אתם.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: קודם כול, יש תיקי מעצר שצריך להופיע בהם, והפרקליטות מתמודדת יומיום בתיקי מעצר, עם הופעות בבית-המשפט.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: פרקליט מופיע בממוצע ארבעה ימים בשבוע בבתי-המשפט.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אנחנו מתמודדים, יומיום ושעה שעה, עם כל המשימות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ויש משימות נוספות, ועדות כאלה ואחרות שאנחנו נדרשים להופיע בהן - ועדות שחרורים, ועדת אור, ועדת ורסאי.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אם הפרקליטות מצליחה להתמודד עם המשימות שלה, זה רק בזכות המשאב העיקרי שלה, שזה הפרקליטים, הרמה המקצועית שלהם והמסירות שלהם.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אם אתה מסתובב בירושלים בלילה, ותעבור שם ליד הפרקליטות, ב-10 בלילה, ב-12 בלילה וב-2 בלילה, תראה את האור דולק.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יושב שם פרקליט שצריך להופיע למחרת בארבעה תיקים בפני הרכב בבית-המשפט המחוזי, תיק מעצר שהוא צריך, לפעמים אחרי הפסקה, לרוץ אליו, תיק שהוא צריך להכין להוכחות והרצאה שהוא צריך לתת בעוד שבועיים.

מיכאל איתן: זה לא מנחם אדם שחייב, בין שמים לארץ, והוא מחכה שנתיים לפרקליטות.

מיכאל איתן: אתם עושים עוול לאותם פרקליטים, כי אנשים עובדים, וכנראה אתם לא מקצים די כוח-אדם, ואנשים אומללים מקללים אחר כך את הפרקליטים ואת הפרקליטות ומאשימים אתכם בסחבת ובפרוטקציוניזם.

מיכאל איתן: התוצאה היא איומה ונוראה, הרי המשטרה כבר גמרה לחקור, המשטרה אומרת לכם: אנחנו ממליצים, רק תחליטו.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אם אתה רוצה לתת לי להתייחס, אני אתייחס.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אם אתה רוצה להגיד את דברך, בבקשה.

מיכאל איתן: את צודקת, אני מתנצל.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ביקשת ממני לתת את עמדתנו ואת תמונת המצב שקיימת אצלנו, שאני לא אומרת שהיא תמיד אידיאלית.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: חשוב לי להדגיש: תעזרו לנו בעניין הזה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: בלי שהפרקליטות תתוגבר, באופן מיידי, בכוח-האדם שעומד לרשותה, היא לא תוכל לעמוד בכל המשימות בצורה הרצויה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אנחנו מצפים בעניין הזה לסיוע ולא למתקפות עלינו.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני רוצה מעט לפרט עם מה הפרקליטות מתמודדת, רק מהזמן האחרון.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אם אנחנו מדברים על התקופה האחרונה, נחתו על הפרקליטות תיקים ביטחוניים ותיקי טרור שקודם היא לא טיפלה בהם.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: החלק העיקרי בעבודת הפרקליטות היום, אלה תיקים ביטחוניים ותיקי טרור, בכל פרקליטות, לא עוסקת בזה רק המחלקה המיוחדת שהיתה בעבר, שיש לה שני אנשים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: היום כל מחוז ומחוז מקבל תיקים ביטחוניים, ולכם, כל כך מובן מאליו שהפרקליטות מטפלת – היה התיק של מנרה, והנה עוד מחבל שהסיע לנתניה, והנה עוד מחבל שעמד בצומת וירה בחיילים, וקיבל שמונה מאסרי עולם.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: כל יום אתם פותחים עיתון, וזה מובן מאליו שהפרקליטות מופיעה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: והנה הסגן-אלוף בצפון עם התיקים הביטחוניים ותיק ברגותי וכל החבורה הנכבדת מסביב.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: בכל תיק כזה עובד לא פרקליט אחד, אלא ארבעה פרקליטים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ברור שמחוז ירושלים מטפלים בחבורת סילוואן, יש כמה נאשמים, וזה לא רק הנאשמים, זה גם טיפול במשפחות שבאות ומתלוננות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הכול מובן מאליו, ואף אחד לא אומר: יישר כוח לפרקליטות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: כל תיק כזה, יש בו חומר ביטחוני חסוי, שצריך להתמודד אתו וללכת לבית-המשפט העליון ולהסביר איזה חומר, כי נאשם רוצה את החומר, כל תיק כזה זה מניעת גישה מעורך-דין, שזו מטלה נוספת, בכל תיק כזה יש עתירות כאלה ואחרות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: זה מובן מאליו לכם שהפרקליטות מטפלת.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הפרקליטות, מחודש אפריל, נדרשה ל-470 עתירות בנושאים ביטחוניים, מהרגע להרגע, תוך שלוש שעות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: המפקד בשטח, ואנחנו, עם הטלפון, לתת את התשובות הכי נכונות לבג"ץ.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הפרקליטות צריכה למחר להתמודד עם הריסות בתים של אתמול ועם מה שאתם קוראים "העברה".

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: כל זה נחת עלינו, ואצל כולכם זה מובן מאליו.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: למה אתם לא שואלים איך מתמודדים עם זה, מי עושה את העבודה הזאת יום ולילה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: איפה פרקליט אחד שקיבלנו לעניין הזה?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: מישהו אמר פעם יישר כוח?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ודאי שיש דברים שמתעכבים, ודאי שיש תיקים גם על המדפים.

מיכאל איתן: השאלה, מי בודק מה משאירים על המדף ומה מוציאים מהמדף?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: פרקליט מחוז בודק.

מיכאל איתן: אני אגיד לך מה הציבור שואל אותי.

מיכאל איתן: למה את התיק של הרצוג משאירים על המדף ואת התיק של נתניהו שולפים מהמדף?

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: מי קובע מה קודם למה?

אופיר פינס-פז: מיקי איתן, אתה לא מתבייש?

מיכאל איתן: מי קובע את זה?

מיכאל איתן: אני רוצה תשובה לציבור הבוחרים שלי.

אופיר פינס-פז: מיקי איתן, אני אתבע אותך על זילות.

אופיר פינס-פז: אתה עושה זילות של הכנסת.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני לא אגרר לתיקים ספציפיים.

מיכאל איתן: זאת לא תשובה.

מיכאל איתן: את נשארת ללא תשובה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: מובן מאליו שמופיעים בתיק של הדולפינריום, מובן מאליו שמופיעים בתיק של הטרמפיאדה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: התיקים האלה, שמגיעים בכמויות, התיקים הכלכליים או תיקים מסוג אחר, או תיקים של בחירות, יש כמויות של ארגזים, אחרי חיקורי דין, כמו שכבר נאמר.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: היה מעניין פעם להזמין לכאן את מנהלת המחלקה הבין-לאומית שלנו לספר איך מתמודדים עם הנושא של חיקורי דין, איזה תשובות מקבלים מהעולם, כמה זמן זה לוקח, לפעמים זה לוקח שנה ויותר, ואז אתה יכול להחליט אם אתה מחכה לזה או לא מחכה לזה, אבל זה חומר חקירה נדרש.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש הבדל בין חומר חקירה, כשאתה מזמין איש כמו עמדי, וכל התיק בנוי עליו, ואתה הזכרת, ואני נאלצת לחזור על זה, ובין חומר של ארצות חוץ.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: היום, הרבה פעמים, אנחנו נדרשים לחיקורי דין.

מיכאל איתן: גברתי, התיק כבר חזר, חיקור החוץ כבר נכשל לפני שנה.

אופיר פינס-פז: את השליח של ראש-הממשלה, אריה גנגר, כבר חקרתם?

אופיר פינס-פז: את זה שבא ויוצא בבית הלבן בשם אריק שרון.

אופיר פינס-פז: חבורה של אני לא רוצה להגיד מה, את זה כבר חקרתם?

אופיר פינס-פז: אדם של ראש-ממשלה בישראל, שרובצים עליו קיתונות של האשמות וחשדות, אדם פופולרי במדינה, עליו אין לך מה להגיד, מיקי איתן?

אופיר פינס-פז: למה, כי הוא הבוס שלך?

מיכאל איתן: אתה תשאל בתורך, ואני אשאל בתורי.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני מבקשת ממך לשמור על כבודה של הוועדה הזאת, ולא לגרור אותנו לדיון בתיק כזה או אחר.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: כאשר תיקים שוכבים על מדפים, ודאי תיקים אלה, זה מתוך כך שיושבים על התיקים שלושה או ארבעה פרקליטים, יש כמויות חומר שצריך להידרש להם, לפעמים צריך גם השלמות חקירה, ושוב אני מדברת באופן כללי, ולא, חלילה, מתוך כך שהתיקים האלה מונחים ללא טיפול.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני אומרת את זה במלוא האחריות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: נמצא כאן פרקליט המחוז, הם מתמודדים לפעמים עם תיקים רבי היקף.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש תיק שכל התיק הוא עדות אחת של מתלוננת, ויש תיק של אסון ורסאי.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הגישו כתב אישום נגד 12 איש.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: גם התיק של בנק למסחר זה תיק ששלוש פרקליטויות מתמודדות אתו, עם חקירות בהיקפים אדירים, עם תיאומים שנעשו על-ידי פרקליטות פיסקלית, פרקליטות תל-אביב, פרקליטות ירושלים, בחוסר כוח-אדם משווע, הם ישבו לילות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש תיקים שהם תיקי מעצר, שהחוק מחייב אותנו בלוח-זמנים אחר, יש תיקים שהחוק מחייב לגביהם לסיים תוך תשעה חודשים את ניהול התיק, ואלה תיקים שלא פעם אנחנו קוראים שבית-המשפט העליון שחרר, כי התיקים לא הסתיימו בתשעה חודשים, והמשמעות והמחיר שהציבור משלם, כדאי, כמובן, לבדוק.

אופיר פינס-פז: לא קיבלתם שום תוספת כוח-אדם לעומת הגידול בתיקים?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הפעם האחרונה שקיבלנו תוספת כוח-אדם היתה בשנת 2001, זה היה קשור גם עם הרפורמה בבתי-המשפט.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: מאז יש לי קלסר של מכתבים לשרי משפטים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני לא צריכה להזכיר פה את מה שכל הציבור יודע בנושא אלימות בכלל ואלימות במשפחה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: כמה כתבנו, כמה פנינו, כמה ביקשנו.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ההנחיה שלי ושל היועץ עדיין קיימת, שאלה נושאים בראש סולם העדיפויות.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שהממשלה לא רוצה לתגבר אתכם?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני לא אומרת את זה, אני אומרת שיש מציאות מסוימת.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: רק לאחרונה קיימנו שוב התייעצויות עם פרקליטי מחוז איך אפשר לסנן.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ישבנו וקיימנו התייעצויות אצלנו להוריד נושאים שהפרקליטות לא תטפל, כדי שהיא תוכל לעמוד במשימות העיקריות, וזה דבר שעשינו בכאב.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: עשינו רשימה של נושאים שבלית ברירה, אני נגד זה, אבל נצטרך להוריד, כי אנחנו חייבים להתמודד עם המשימות העיקריות.

אופיר פינס-פז: מיקי איתן, כשהיא מורידה נושאים, היא אומרת שהיא לא מטפלת בעבריינים.

אופיר פינס-פז: צריך להבין את זה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: לא, בשום אופן לא בתיקים פליליים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אבל חשוב לזכור שיש הרבה תביעות אזרחיות שקשורות עם המצב הביטחוני הקיים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: נושא סחר בנשים שעולה כל פעם לכותרות, נתנו לעניין הזה שדרוג, גם לבטל את הסדרי הטיעון, גם לענישה יותר מחמירה, ובאמת, רק השבוע בית-המשפט העליון קבע עונש של שמונה שנות מאסר.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ניסינו לשדרג את נושא תאונות הדרכים ולקיים יום-עיון, קבוע עוד יום-עיון אצל פרקליטי מחוז.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: על כל זה, אף אחד לא מדבר.

אופיר פינס-פז: אתם מודעים לחוק החדש ששינה את הגישה לגבי קזינו והימורים.

אופיר פינס-פז: אנחנו רוצים לראות אותם בבית-סוהר.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: כרגע מאוד התמקדנו בנושא של סחר בנשים.

מיכאל איתן: נדמה לי שזה בתביעה משטרתית, זה לא צריך ללכת לפרקליטות.

משה לדור: מה היה חסר ברמת הענישה הקודמת?

משה לדור: הבעיה היתה מגבלות הענישה בחוק?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אנחנו מטפלים באכיפה פלילית, כי צריך לטפל בה, אבל בתיקים הכלכליים, למשל, המחלקה הפלילית-כלכלית שלנו, רק בקנסות מהתיקים הכלכליים גבתה 200 מיליוני שקלים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: 150 מיליוני שקלים רק בתיק אחד של הפנסיה הגרמנית.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אנחנו חושבים שיש לאזן, בין כמויות הכספים האלה שמגיעים מקנסות, ובין הנושא של תקצוב מספר פרקליטים נוסף שיכול לעמוד במשימות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אין ספק שבכוח-אדם גדול יותר, גם אם נכפיל את כוח-האדם של הפרקליטות – היום אנחנו 650 איש - אם זה יהיה 1,300 איש, יש לאנשים מה לעשות, והם עדיין יהיו עמוסים בעבודה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: רק החקיקה שיזמתם בוועדה - חוק נפגעי עבירה, זה מחייב לשבת עם המשפחות, לתאם אתן הסדרי טיעון; חוק יידוע; חוק הלבנת הון, שיש לו משמעות כלכלית אדירה, אבל בלי כוח אדם לא נוכל להתמודד, יש גם צווי ביניים בנושאים האלה ובחוקים האלה; חילוט של כספים - הכול מחייב כוח-אדם והתעסקות של פרקליטים במשך שעות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הפרקליטים עושים עבודת קודש, ומגיע להם יישר כוח על כך, אבל מה שנדרש הוא מעבר ליכולת שלהם.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: תיקים שוכבים מהסיבות שמניתי, וודאי שבכוח-אדם גדול יותר, אפשר יהיה להתמודד טוב יותר.

אופיר פינס-פז: השאלה אם את עוקבת באופן אישי.

אופיר פינס-פז: לדעתי, את, כפרקליטת המדינה, חייבת במעקב אישי על כל תיק שמתעכב מעבר לזמן סביר, למשל, שלוש שנים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אנחנו מקיימים מעקבים, אנחנו דנים על זה בישיבות פרקליטי מחוז, פרקליטי מחוז מעבירים רשימות, היועץ המשפטי הרבה פעמים גם מפנה הארות והערות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אבל אי-אפשר לבוא בטרוניה לאנשים שעובדים יום ולילה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש אנשים שעוזבים, מרוב העומס והלחץ.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ואני מצפה מהוועדה הנכבדה הזאת לעזרה בעניין הזה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אם אחרי שיעזרו לנו בעניין הזה, יגידו לנו: אתם לא עושים את מלאכתכם, אני אומר: צדקתם.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הפרקליטות אמונה ובנויה על אמון הציבור, כמו כל מערכות האכיפה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: זה אינטרס של מדינה ואינטרס של חברה, שתהיה לה פרקליטות שהיא אמונה על הציבור, ואני לא מאמינה לרגע שיש אינטרס, לא לוועדה הזאת, וודאי לא ליושב-ראש, לא לקודם ולא לנוכחי, לערער את האמון הזה בפרקליטות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: תודה רבה.

מיכאל איתן: אני יוצא מנקודת מוצא של אמון הציבור בפרקליטות.

מיכאל איתן: את בעצמך הצבעת על מצב לא תקין של סחבת, שאת אומרת שהוא נובע מבעיה של עומס.

מיכאל איתן: אני מחלק את הבעיה לשני חלקים: בחלק הראשון, אני אתך.

מיכאל איתן: כשאת באה ואומרת לי: אין לנו מספיק כוח-אדם, וכתוצאה מזה בא אלי אדם, שבסוף הועמד לדין ומספר לי איך ממעמד של אדם שמקיים משפחה, אדם מבוסס, בעל דרגה גבוהה במקום שבו הוא עובד, בשביל להביא פת לחם הביתה, הפך להיות בודק ביטחוני, ואין לו ברירה.

מיכאל איתן: הוא דווקא לא חיכה יותר מדי זמן, אבל הוא עדיין חיכה להחלטת פרקליטות לאחר שהמשטרה חקרה.

מיכאל איתן: כשאת באה ואומרת לי: מיכאל איתן, אין לנו מספיק כוח-אדם, אני אתך, זה מצב בלתי נסבל ואי-אפשר להאריך את משך התקופה הזאת, אנחנו צריכים להקצות משאבים, שהדבר הזה יסתיים מהר ככל האפשר.

מיכאל איתן: היכן אני לא אתך, וכאן אני רואה את תפקידי ואת חובתי.

מיכאל איתן: את אומרת: יש תיקים ויש תיקים.

מיכאל איתן: מתעורר אצלי החשש שבמצוקה של העומס שמוטל על המערכת, אומרים: יש תיקים.

מיכאל איתן: יש עומס על המערכת, את אלה נשים בצד.

מיכאל איתן: יש עומס על המערכת, את אלה נמשוך קודם ונטפל בהם קודם.

מיכאל איתן: את מדברת על אמון הציבור במערכת.

מיכאל איתן: אני רוצה לדעת מה התיקים שעדיין מתעכבים, מדוע הם מתעכבים, מה סוגי העבירות.

מיכאל איתן: את יודעת יפה מאוד, ואני לא מחדש לך, שיש טענות כבדות מאוד מצד חוגים רבים בציבור, שבפרקליטות יש משוא פנים, שיש אנשים שבשם העומס זוכים לכך שלא מטפלים בתיקים שלהם, וכששואלים: למה לא מטפלים בתיק פלוני אלמוני?

מיכאל איתן: אומרים: הפרקליטים עובדים קשה על הפרשות הביטחוניות ותבואו ותראו שהאורות לא כבים בבניין הפרקליטות, והם עובדים עבודה מסורה, שאיש לא מפקפק בה, אבל אחר כך שואלים, למה יש תיקים שזוכים לטיפול דחוף ומהיר, ומי מפעיל שיקול דעת.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: מי שמגיש כתב אישום ברצח, בהריגה ובאונס, הוא מפעיל שיקול דעת.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: בכל תיק כזה תפנה אלי.

מיכאל איתן: שאלתי אותך קודם, לא נתת לי על זה תשובה.

מיכאל איתן: שמתי לב שאת מתלבטת ואת רוצה לשקול.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: לא הייתי רוצה להיכנס בוועדה לשמות.

מיכאל איתן: למה לא?

מיכאל איתן: למה עם ישראל, שקורא בעיתון שאדם הואשם בפרשת הפנסיה הגרמנית והתנהלה נגדו חקירה והרבה אנשים נפגעו, לא יכול לדעת?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הוגש כתב אישום.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: על מה אתה מדבר?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אתה מזכיר את זה פעם שלישית, ויש כתב אישום תלוי ועומד.

מיכאל איתן: מתי הוגש כתב אישום?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: כבר לפני שנה, בבית-המשפט המחוזי.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: זה התיק שאמרתי לך שהמדינה גבתה בו 150 מיליוני שקלים קנסות בצד של מס-הכנסה.

מיכאל איתן: מתי הוגש כתב אישום נגד האדם?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: לפני שנה הוגש כתב אישום נגד משה פרי.

מיכאל איתן: כמה שנים נמשך התיק הזה?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: האיש נמצא בחוץ-לארץ, זו בדיוק הדוגמה שדיברנו עליה קודם.

מיכאל איתן: פונים אנשים שנפגעו, והחקירה נמשכת ונמשכת.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: לא, האיש היה בחוץ-לארץ.

מיכאל איתן: גברתי, תני לי לסיים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אין לך העובדות הנכונות.

מיכאל איתן: תני לי לסיים את דברי.

מיכאל איתן: יש לי העובדות, ואני מביא את העובדות כמו שהן.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: עובדה שלא ידעת שהוגש כתב אישום כבר לפני שנה, ואתה אומר את זה כבר פעם שלישית בוועדה, שמושכים את תיק הפנסיה.

מיכאל איתן: אני אומר את זה פעם שלישית, כי סברתי שפרסמתם בשנה מסוימת, שעוד מעט עומדים להגיש כתב אישום, וזה לקח אחר כך עוד שלוש שנים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: נכון, כי האיש היה בחוץ-לארץ.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אי-אפשר להגיש כתבי אישום.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: רק משום שהוא הסכים להגיע ארצה, הגשנו.

מיכאל איתן: גברתי, אל תקטעי אותי, יש לי מה לומר.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: שוב, אני לא מציעה שניכנס לתיקים ספציפיים.

מיכאל איתן: את לא מציעה, אבל אנחנו בתיקים ספציפיים.

מיכאל איתן: השאלה שלי פשוטה: למה לא להיכנס לתיק ספציפי?

מיכאל איתן: התיק של הפנסיה הגרמנית – אנשים רבים נפגעו, אנשים קוראים שבעוד כמה חודשים הפרקליטות מתכוונת להגיש כתב-אישום, העניין נמשך שנים, לא מוגש כתב אישום.

מיכאל איתן: את אומרת שהוגש כתב-אישום לפני שנה.

מיכאל איתן: לאחר כמה שנים הוגש לפני שנה כתב-אישום.

מיכאל איתן: אני מודה, לא ידעתי שהוגש כתב-אישום לפני שנה.

מיכאל איתן: נדמה לי שכתבתי לך, ואולי לא עלה ממכתבך אלי שהוגש כתב-אישום לפני שנה, ולכן גם לא ידעתי.

מיכאל איתן: האשמה כולה שלי.

מיכאל איתן: אני שואל: מה הנזק הגדול שקרה או יקרה לציבור שהציבור ידע שבתיק הזה אי-אפשר להגיש כתב-אישום, כי האדם בחוץ-לארץ?

מיכאל איתן: מה הנזק שהציבור ידע מדוע אי-אפשר, לאחר שלוש שנים וחצי, להגיש כתב-אישום נגד האשמים בפרשת עמותות ברק?

מיכאל איתן: מה כאן העניין של תיק ספציפי?

מיכאל איתן: נראה לי יותר, שאתם משתמשים בטיעון הזה, על מנת להשאיר לכם שיקול דעת ללא בקרה, וגם אתם ראויים לבקרה.

מיכאל איתן: אין שום בעיה שהציבור ידע.

מיכאל איתן: אין שום בעיה שנקבל את הרשימה של כל ה-187 תיקים מ-1998, שהם תיקים גלויים, ציבוריים, פתוחים, ונשמע מדוע עד היום הפרקליטות לא החליטה להעמיד את האנשים לדין או לסגור תיקים.

מיכאל איתן: המצב שבו אדם תלוי בהחלטת פרקליטות שנים רבות, הוא מצב שפוגע בזכויות היסוד של האדם, ואם הוא איש ציבור, המצב שלו חמור פי אלף, כי הוא לא חופשי לקבל הכרעות.

מיכאל איתן: הוא אומר לעצמו: אם אני לא אתנהג טוב, הפרקליטות תחליט להגיש נגדי כתב-אישום.

מיכאל איתן: אני לא אומר שזה נכון, אבל זה מה שהוא יכול לחשוב בתוכו.

מיכאל איתן: אתם מחזיקים אנשים תחת הצבת הזאת של הכרעה, לפחות תתנו דיווח לציבור.

מיכאל איתן: תגידו: 187 תיקים מ-1998, זה כך וכך, יש לנו סיבות טובות למה זה קורה.

מיכאל איתן: 401 תיקים מ-1999, אלה תיקים כך וכך.

מיכאל איתן: אז יהיה אמון של הציבור בפרקליטות.

מיכאל איתן: כשהציבור לא יודע, ואני מקבל מאנשים מכובדים, לא רק על רקע מפלגתי-פוליטי, על רקע פוליטי, אני מקבל המון, ועדנה ארבל, את יכולה להגיד מה שאת רוצה, אני אומר בהגינות וביושר, שהנושא של עמותות ברק קיבל טיפול גרוע, בין השאר משום שמדובר בעניין מפלגתי.

מיכאל איתן: אני אישית חושב כך, יכול להיות שאני טועה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: זה הועבר לפרקליטות רק לפני כמה חודשים, אולי שלושה חודשים.

אופיר פינס-פז: וסגירת התיקים לביבי נתניהו, גם על תיק בראון-חברון וגם על תיק המתנות, האם זה בסדר?

מיכאל איתן: אני שם את הדברים על השולחן, ואני לא היחיד.

מיכאל איתן: מדברים כאן על אמון הציבור.

מיכאל איתן: לאופיר פינס יש שאלות מהצד השני של המתרס.

מיכאל איתן: השאלה שאני שואל: מדוע שלא תהיה שקיפות?

מיכאל איתן: מדוע שאני לא אוכל לקבל, והציבור באמצעותי, דברי הסבר לשאלות?

מיכאל איתן: כשאני שואל את השאלות, אני מקבל תשובה: לא נכנסים לתיקים ספציפיים, ואז האמון של הציבור מידרדר עוד יותר.

מיכאל איתן: אולי, אם הציבור יקבל הסבר הגיוני, הוא יגיד: יש הסבר.

מיכאל איתן: כשאני צריך לחזור לציבור ולהגיד: שאלתי את השאלה מה ההבדל בין תיק נתניהו לתיק הרצוג, או אופיר פינס יגיד: שאלתי מה ההבדל בין תיק עמרי שרון לתיק הרצוג.

מיכאל איתן: אמרו לי שאי-אפשר לקבל תשובה, כי זה עניין ספציפי.

מיכאל איתן: האם זה מחזק את אמון הציבור?

מיכאל איתן: זה מחליש את אמון הציבור.

מיכאל איתן: אני רוצה לדעת אם אנחנו יכולים לקבל נתונים ספציפיים על התיקים האלה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: העניין של אי-כניסה לתיקים ספציפיים, יכולות להיות לו הרבה מאוד סיבות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: לא היה דבר שהייתי יותר רוצה מאשר תבוא, תשב אתנו בישיבות ותראה.

מיכאל איתן: לא אני.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אתה או התקשורת.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: תראו איך דנים בדברים, איך מתייחסים אליהם, ומה קורה לגבי כל תיק ותיק.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אי-אפשר למסור את המידע הזה, כי קודם כול, יש חוק בעניין הזה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים בכלל לא מאפשר למסור מידע מתוך תיקים.

מיכאל איתן: להחלטות הפרקליטות לגבי טיפול בתיק?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הלוואי שהייתי יכולה להיכנס לפרטי התיק שהזכרת, תיק הפנסיה הגרמנית, ולהסביר מה היו השיקולים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ליוויתי את התיק הזה באופן אישי.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: התיק הזה היום תלוי ועומד בבית-משפט.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: האיש טוען שהוא חף מפשע.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: תשב פרקליטת המדינה בוועדת החוקה ותגיד מה היה בתיק ומה היו השיקולים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני יכולה רק להרגיע אותך, ששמעון דולן שמנהל את המחלקה הכלכלית ישב עם הזקנים האלה, והרבה מאוד שיקולים שהושקעו אז בעניין היו מתוך ראייה של הזקנים ומתוך מחשבה שהם צריכים לבוא ולהעיד, ואני לא רוצה להיגרר לעניין הזה, כי אני עושה עוול גם להם וגם לאיש שצריך לעמוד לדין.

מיכאל איתן: הוא עומד לדין, אז גמרנו את העניין.

מיכאל איתן: זה הסבר.

מיכאל איתן: זו תשובה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש כאן 187 תיקים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני יכולה להבטיח שאני אבדוק תיק תיק יחד עם פרקליטי המחוז, אני מוכנה גם להעביר רשימה ליועץ המשפטי לממשלה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אבל זה לא נכון שאין בקרה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש בג"ץ, מתלוננים יכולים להגיש בג"ץ, ומגישים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: למה תיק נסגר?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: למה תיק משתהה?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: למה לא מוגש כתב-אישום?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש מבקר המדינה שבודק אותנו.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש היום כל צורות הבקרה האפשריות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: זה לא נכון שהפרקליטות פועלת בחלל ריק.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הפרקליטות מלווה בביקורת, גם ביקורת ציבורית וגם ביקורת משפטית.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אם לא מוגש תיק, ויש מתלונן, הוא לא יודע לעתור?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: לא עותרים לפעמים?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הוא לא יודע לפנות אלינו?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הוא לא יודע לפנות ליועץ המשפטי לממשלה?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: היום פונים בכל דבר למבקר המדינה ולנשיא המדינה ולראש הממשלה, ופונים גם אליך.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: זה לא דבר שהוא במחשכים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני אבדוק תיק תיק.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: היום הבאתי מספרים, כמו שביקשת.

אופיר פינס-פז: יש לי הצעה פשוטה, שאותי היא ודאי תספק.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהדבר החשוב ברמה האופרטיבית, שתקבעי נוהל בפרקליטות שאומר, שתיק שנמצא מעבר לזמן מסוים, הוא מוקפץ אלייך.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש נוהל, ואנחנו מקיימים על זה דיונים.

אופיר פינס-פז: תקבעי נוהל שהתיק מוקפץ אלייך דרך פרקליטי המחוזות לידיעה, שאת תדעי שזה תיק שכבר עבר את שלוש השנים או עבר את השנתיים, ואת צריכה לקבל תשובה למה הוא לא נגמר, וצריך לדווח על כך ולחזור ולעשות מעקב של הדרג העליון בפרקליטות, שעוקב אחרי התיקים שמשתהים, כדי להבין מה הסיבות, ושהפרקליטים ברמת השטח ידעו שיש בקרה אחריהם, ומעקב.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הם יודעים, ואנחנו מלווים ומבררים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הבקרה הזאת קיימת באופן חד-משמעי.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אם יש לכם רעיונות נוספים, נבדוק.

מיכאל איתן: הרעיון שלי פשוט.

מיכאל איתן: יש בחוק חופש המידע אלמנטים של מה הציבור זכאי לדעת ומה הציבור לא זכאי לדעת.

מיכאל איתן: למשל, שיקולים של הרשות, אלה נושאים שהם לא לחשיפה בפני הציבור.

מיכאל איתן: שיקולים בדיונים פלילים בקשר לעניינים מסוימים.

מיכאל איתן: חוק חופש המידע מונע את הזכות מהציבור לדעת.

מיכאל איתן: אני לא מבקש לדעת טקטיקות, שיקולים פנימיים וכן הלאה.

מיכאל איתן: אבל אני כן חושב, כיושב-ראש ועדת החוקה, שתפקידה וחובתה של ועדת החוקה של הכנסת לבוא לפרקליטות ולהגיד: אנחנו מבקשים לדעת מהם 187 התיקים שעדיין תקועים, ואנחנו רוצים לדעת את השיקולים ברמה הכללית.

מיכאל איתן: תסבירו לנו, תיק תיק, מדוע הוא מתעכב.

מיכאל איתן: אני לא רוצה שתגידו לי: כאן יש עדות כזאת או אחרת.

מיכאל איתן: אפשר גם להגיד לי: בתיק הזה העבריין נמלט, איננו.

מיכאל איתן: הבנתי, גמרנו.

מיכאל איתן: זה לא סוד.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש תיקים שאפשר להגיד, אבל לפעמים, אנחנו לא רוצים שהנאשם ידע שהעבריין נמלט, או שאנחנו לא רוצים שידעו שהעד מפחד לדבר, ואנחנו מחכים שאולי הוא יצא מהפחד שלו.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: יש דברים שאנחנו לא יכולים להגיד.

מיכאל איתן: אתם יכולים להגיד: יש לנו קשיים בראיות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: גם את זה לא תמיד אנחנו רוצים להגיד.

מיכאל איתן: אתם יכולים לתת הסבר.

מיכאל איתן: אתם לא יכולים להתחבא מאחורי כלום.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני רוצה לומר מילה לעניין ההנחיות שאתה שאלת ושאל אופיר פינס.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: לעניין ההנחיות ערב בחירות – יש הנחיות של היועץ המשפטי לממשלה, ואני אשאיר לך אותן.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: הפיצו אותן לכל השרים ולחברי הכנסת, בנושא של מדיניות התביעה וניהול הליכים כלפי נבחרי ציבור, ולמה לא יעלה על הדעת שערב בחירות פתאום יבוא מתלונן, מתחרה פוליטי כזה או אחר, ואז פתאום המשטרה תתחיל לחקור, ויתחילו לנגח או להסתייע במשטרה או בפרקליטות לניגוח פוליטי כזה או אחר.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: זה הרעיון.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: חקירות שמתנהלות, שהן בשלבי סיום או באמצע, לא מפסיקים בגלל זה, אבל גם לא יעלה על הדעת שערב בחירות יגישו כתב-אישום נגד מישהו.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני שומעת שיש פה טענות משני הצדדים, אז אולי זה טוב.

מיכאל איתן: אין טענות משני הצדדים.

מיכאל איתן: הוגשה תלונה ב-1999, ואם מערכת אכיפת החוק מאפשרת שאדם, שמבקר המדינה קבע לגביו, שהוא רמס את החוק ברגל גסה, שעשה צחוק מהדמוקרטיה, ואתם נותנים לו להמשיך לחדור למערכת הפוליטית, וכל התקשורת שותקת.

מיכאל איתן: כולכם שותקים.

מיכאל איתן: זו שערורייה.

מיכאל איתן: אם לא היו קוראים לו הרצוג, ואם הוא לא היה ממפלגת העבודה, היו כבר כל הכותרות וכל אמצעי האכיפה וכל החקירה פועלים במלוא התוקף.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אתה הופך את ועדת החוקה, חוק ומשפט לבמה פוליטית.

מיכאל איתן: עכשיו את אומרת לי: לא יעלה על הדעת שיגישו נגדו כתב-אישום.

מיכאל איתן: אחר כך הוא יהיה חבר כנסת, תגידו: יש לו חסינות.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: מי אמר?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: לא אמרתי את זה.

מיכאל איתן: את אומרת:

מיכאל איתן: לא יעלה על הדעת ערב בחירות.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, אתה הופך את הדיון לבמה פוליטית, זה לא ייעשה.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני מדברת על ההנחיות של היועץ.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אני משאירה לך אותן.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אם יש לך הערות עליהן, בבקשה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, הגעתי בעשר הדקות האחרונות, ואני לא יכולה שלא להביע את התרשמותי מכך שיש בישיבה שימוש לא הולם.

ענת מאור: אנחנו ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדה פרלמנטרית, ציבורית, ממלכתית.

ענת מאור: ודאי שלכל אחד מאתנו יש גישה פוליטית, אבל נדמה לי שלעשות שימוש פוליטי בוועדה כזאת, זה לא מכובד.

ענת מאור: לגופם של דברים.

ענת מאור: שאלת למה יש אובדן של אמון הציבור - אני מסיימת ופורשת מן הכנסת, וזאת אחת מהישיבות האחרונות בקדנציה הזאת - אני חושבת שהתערערות אמון הציבור במערכת המשפטית נובעת משלושה דברים: האחד, יש גישות פוליטיות בבית הזה שרוצות לקעקע את המערכת המשפטית, זה לא היה לפני עשר שנים, ויש פה ניסיונות מודעים לקעקע את מערכת המשפט.

ענת מאור: אני חושבת שוועדת החוקה, בראשותך, כמו כל ועדת חוקה, צריכה להתייצב מול הניסיונות האלה; השני, ועדת החוקה, חוק ומשפט תרמה לדברים הללו בסדרה של שניים שלושה חוקים שפגעו באושיות הדמוקרטיה במדינה.

ענת מאור: אני מצטערת על כך, לצערי שר המשפטים תמך בחלק מן החקיקה הזאת, גם היושב-ראש שקדם לך.

ענת מאור: אלה לא דברים שלא התרענו עליהם כל דיון; השלישי, התחילו נורמות של התערבות פוליטית.

ענת מאור: למשל, העובדה שהשר לביטחון פנים ביטל את זכות המשטרה להגיש המלצות בזמן העברת חומר חקירה, לא התהליך ולא התוכן הולמים מערכת דמוקרטית, וזאת פגיעה קשה מאוד.

ענת מאור: והכול נעשה בקדנציה הזאת.

ענת מאור: אי-אפשר עכשיו לבוא לפרקליטות ולשאול אותה מה מקור אובדן האמון של הציבור.

ענת מאור: המערכת הפוליטית, אנחנו, אחראים במידה רבה, לא כל חלקי הבית, חס וחלילה.

ענת מאור: על חלק מהדברים האלה היו ויכוחים בוועדה.

ענת מאור: אני רוצה לומר לפרקליטות ולכולנו, בכל הדיונים שהשתתפתי בהם, ולא הייתי בוועדה הרבה שנים, אבל בקדנציה האחרונה השתתפתי בדיונים, הנתון הכי מדהים, ועל זה, אדוני היושב-ראש, צריך לחשוב, זה ריבוי התביעות שיש במדינת ישראל.

ענת מאור: כמדומני, שזה עומד על מיליון תיקים, כולל התביעות הפרטיות.

ענת מאור: ביורוקרטיה, במקור, זו מערכת למינהל יעיל ותקין, אבל כשהביורוקרטיה מתחילה להעמיס על עצמה, הכול סתום, כל העמדות תפוסות.

ענת מאור: תוסיף לכך את צמצום התקציבים, שהממשלה הזאת במיוחד החילה על מערכת המשפט, כאשר כל הניסיונות לשחרר את הצינורות על-ידי הגדלת מספר השופטים, על-ידי הגדלת התקנים, על-ידי הגדלת הגישור – כל זה לא התממש.

ענת מאור: אלה דברים שהוועדה אישרה והשר אישר, אבל זה לא התממש, כי אין תקציב.

ענת מאור: בשביל זה לא צריך להזמין את הפרקליטות, צריך לבדוק את מהות הדברים.

ענת מאור: תפקיד הוועדה זה בהחלט להיות ועדה מפקחת, אבל לא הייתי רוצה שהוועדה תהפוך לוועדה חוקרת.

ענת מאור: אנחנו צריכים לפקח, גם על הפרקליטות, גם על המשטרה.

ענת מאור: חלק מאובדן האמון שאנחנו, במקום לתת גיבוי - - -

מיכאל איתן: למה שוועדת כנסת לא תהיה ועדה חוקרת ברמה העקרונית?

מיכאל איתן: היא צריכה לחקור את האמת, את העובדות.

ענת מאור: ועדת כנסת היא ועדה מפקחת.

ענת מאור: אנחנו לא משטרה.

מיכאל איתן: לא משטרה לצורך העמדה לדין.

ענת מאור: אני מסבה את תשומת הלב לסגנון, לטון ולתמונה כולה.

ענת מאור: אני מדברת על נוהל העבודה.

ענת מאור: אני חושבת שגם הוועדה הזאת צריכה לדעת שכאשר יש גורמים שמעוניינים להחליש את כוחה של הפרקליטות, שמעוניינים להחליש את כוחם של בתי-המשפט, שמעוניינים להחליש את כוחה של המשטרה, אנחנו צריכים לתת סיוע בתפקיד הפיקוח שאנחנו צריכים לעשות, אפילו שאני בטוחה שיש דברים שאנחנו צריכים לתקן במערכות הללו.

מיכאל איתן: אנחנו לא מחלישים אותם, אנחנו מחזקים אותם ברגע שדברים נחשפים.

ענת מאור: תלוי איך זה נעשה.

דורי פינטו: בדוח מבקר המדינה שהתייחס לשנת 2000, שפורסם באפריל 2001, יש התייחסות לחלק גדול מהעניינים שעלו כאן, כולל נתונים בעניין משך הזמן בבדיקה מדגמית.

דורי פינטו: הנתונים מפורטים שם.

ענת מאור: כולל נתונים השוואתיים לגבי העבר?

דורי פינטו: לא נתונים השוואתיים, אלא לעניין בדיקה מדגמית בשנת 2000, לעניין פרק הזמן של תיקים שבפרקליטות, בתביעה המשטרתית.

דורי פינטו: הנתונים אומרים שבפרקליטות, הגשת כתב אישום, עד שבוע – 21%, משבוע עד שישה חודשים – 53%, שישה חודשים עד 12 חודשים – 21%, ומעל 12 חודשים – 3.6%.

דורי פינטו: במשטרה: עד שבוע – 8.2%, משבוע עד שישה חודשים – 55.4%, משישה חודשים עד 12 חודשים – 25.6, ומעל 12 חודשים – 10%.

דורי פינטו: יש גם נתונים שמתייחסים לסגירה, ושם פרקי הזמן ארוכים יותר.

דורי פינטו: אין מחלוקת לגבי הנתונים, לפחות לפי מה שעולה מדוח מבקר המדינה.

דורי פינטו: 85% מהתיקים הפליליים - ואני לא רוצה להתייחס לתיקים של אישי הציבור - יש לזכור, מטופלים על-ידי מחלק התביעות או על-ידי יחידות התביעות של המשטרה.

דורי פינטו: רק 15% מהתיקים הפליליים מטופלים בפרקליטות.

דורי פינטו: בהתייחס לתיקים האלה, הדברים שעולים מהדוח מדברים, כמובן, על עומס עבודה, ואף אחד לא חולק על כך שלא ראוי שיהיה עומס כזה על אנשים שבידיהם שיקול דעת כל כך חשוב וגורלי לגורלם של אנשים.

דורי פינטו: אבל עולה נתון מאוד מעניין שאני רוצה להדגיש לעניין בדיקת דרך הפעלת שיקול הדעת על-ידי יחידות התביעות.

דורי פינטו: נתון שהפתיע אותי מאוד מדבר על כך שרבים מכתבי האישום שמוגשים על-ידי יחידות התביעות מוגשים בתיקים שבהם, על-פי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה, ראוי היה שבכלל לא יוגש בהם כתבי אישום או שתיבחן דרך אחרת.

דורי פינטו: מאותו סוג של תיקים, אותה קבוצה של עבירות, או מקרים, למשל, עבירה ראשונה בעבירה של שימוש בסם, נמצא שבחלק מיחידות התביעה, מתוך אותם תיקים, ב-60% או 77% כן מגישים כתבי אישום, למרות שבהתאם להנחיות לא צריך היה להגיש כתבי אישום, ופרט לירושלים ששם יחידת התביעות לא מגישה כתבי אישום כאלה, אבל ביחידות אחרות זה, כנראה, במספרים גדולים.

ענת מאור: מה החלופה להגשת תביעה?

דורי פינטו: לא להגיש כלל כתב אישום, כי במקרים כאלה אין עניין לציבור, וחבל להגיש כתב אישום.

ענת מאור: במקרים של הטרדה מינית וכן הלאה יש עניין לציבור.

דורי פינטו: למשל, יש הנחה שמדברת על שימוש בסם מסוג מסוים פעם ראשונה, ראוי שלא להכתים את שמו של האדם.

דורי פינטו: אני מדבר באופן כללי על מקרים שבהם יש הנחיה לשקול דרך אחרת.

דורי פינטו: כאשר אותם תיקים מוגשים, ודאי שהדבר מביא לעומס.

דורי פינטו: אותם אנשים שמיוצגים, אולי באים אחר כך אל התביעות ומצליחים לבטל את כתב האישום.

דורי פינטו: אנשים שלא מצליחים לעשות את זה, התיק מתנהל, ובסופו של דבר הם מורשעים, כי הם עברו עבירה, למרות שאולי לא ראוי היה להגיע לכך או ראוי היה לשקול דרכים אחרות.

דורי פינטו: הנתון הזה הוא נתון שאומר שאולי במקום מסוים משקיעים את העבודה, וזה מתקשר לאותה המלצה שעולה בדוח מבקר המדינה, להפריד בין התביעות לבין המשטרה.

דורי פינטו: כאשר מערכת השיקולים של המשטרה אמורה להגיש כתבי אישום, בין היתר גם קביעת יעדים כמותיים, כי אז ברור שיש כתבי אישום שקל יותר להגיש – אני מדבר עכשיו על דברים שנאמרים בדוח מבקר המדינה – חלק מהפתרון הוא גם בהפרדה, שכולם מסכימים עליה, בין התביעות לבין החקירות, או לבין המשטרה בכלל.

ענת מאור: זה לא מוסכם פה על כולם.

דורי פינטו: התכוונתי למשטרה ולפרקליטות, לא התכוונתי לכנסת.

ענת מאור: במשטרה היתה מחלוקת מאוד גדולה אם להגיש המלצה או לא.

דורי פינטו: אני לא מדבר על המלצה, אני מדבר על כך שהתובע לא יהיה כפוף לחוקר.

חנה קלר: הכפיפות ההיסטורית שהיתה קיימת לחקירות באה על תיקונה, והיום אין כפיפות ישירה לחקירות.

חנה קלר: חוץ מזה יש צוות שעובד על פיילוט באחד המחוזות המשטרתיים, שתפקידו לראות איך מיישמים את ההחלטה על האיחוד, לא אם לאחד או לא לאחד, אלא איך ליישם.

חנה קלר: ברור שזה לא דבר שיכול להיות מהיום, יש הרבה בעיות, גם לוגיסטיות, גם אחרות, אבל אנחנו בכיוון הנכון.

חנה קלר: בשלב של חמש עד עשר שנים זה יבוא על תיקונו.

ענת מאור: כשאנחנו באים למלאכת הפיקוח, אני רוצה לדעת, האם יש נתונים מה היה לפני חמש שנים?

ענת מאור: האם יש נתונים השוואתיים למדיניות אחרות?

ענת מאור: האם חלה התקדמות בעבודת הפרקליטות או לא?

מיכאל איתן: הוגשה טבלה כשלא היית.

מיכאל איתן: קשה קצת להבין מתוך הנתונים, אבל בכל מקרה המצב לא נעים.

מיכאל איתן: המצב הוא, שיש תיקים שהמשטרה כבר העבירה לפרקליטות.

מיכאל איתן: כלומר, יש בני-אדם שנמצאים במצב שהם לא יודעים אם הפרקליטות תגיש נגדם כתב אישום או לא.

מיכאל איתן: משנת 2000 יש 1,000 כאלה, מ-1999 יש 400, מ-1998 יש 187.

מיכאל איתן: בנתון הזה יש הכול מכול בכול, ואמרה פרקליטות המדינה, שיכול להיות שיש שם עבריין שהוא בכלל בחוץ-לארץ, עבריין נמלט, אבל אנחנו לא יכולים לקבל נתון כזה כסוף פסוק.

מיכאל איתן: ביקשנו שיסבירו לנו מהם המקרים.

מיכאל איתן: אין שום סיבה שלא נקבל דיווח פרטני כאמצעי של בקרה, אני לא דורש לדעת מה יש בתוכן התיק, אבל אני דורש לדעת מדוע עדיין לא הוגש כתב אישום, שיהיה הסבר ברמה הכללית, שמישהו יבוא ויגיד.

ענת מאור: האם יעלה על הדעת, בהפרדת רשויות, שנקבל דיווח פרטני על תיקים?

מיכאל איתן: זה המצב.

ענת מאור: זו ממש התערבות בחקירה.

מיכאל איתן: אנחנו לא מתערבים בחקירה.

ענת מאור: השופט צריך לקבל מידע.

מיכאל איתן: זה לא שייך לעניין השיפוט.

מיכאל איתן: במדינה דמוקרטית הכנסת צריכה לפקח על הרשות המבצעת.

מיכאל איתן: הפרקליטות היא חלק מהרשות המבצעת.

ענת מאור: יש הפרדת רשויות, יש שלוש רשויות.

ענת מאור: יש רשות מבצעת, רשות שופטת ורשות מחוקקת.

מיכאל איתן: לאיזו רשות שייכת הפרקליטות?

ענת מאור: לרשות השופטת.

מיכאל איתן: אם כך, נעבור לנושא הבא.

דפנה בינוולד: היא שייכת לרשות המבצעת.

מיכאל איתן: ענת מאור, רציתי להסביר, אני לא בטוח שאני אצליח עכשיו.

ענת מאור: מינהלית אתה צודק, הפרקליטות לא שייכת למערכת המשפטית, אבל לא יכול להיות שנתערב בתוכן של עבודת הפרקליטות.

מיכאל איתן: מאחר שאני שופך זעם וגופרית אני רוצה לומר שקיבלתי ממשה לדור בפניות, ככל שהיה לי שיג ושיח אתו בפניות, קיבלתי יחס הוגן, תשובות בזמן, ולא חשבתי שהשפעתי עליו לכיוון כזה או אחר.

מיכאל איתן: ידעתי איפה אני עומד, והדברים היו נכוחים וישרים.

משה לדור: בגלל השקעת הזמן במשלוח מכתבים אליך פיגרנו בעוד תיק או שניים.

מיכאל איתן: יכול להיות, אבל יש לי רושם שבגלל משלוח המכתבים אלי נמנע פיגור בעשרות תיקים אחרים.

משה לדור: אין מי שמסכים אתך יותר מאשר אנחנו בפרקליטות, שככל שיש פיגורים בתיקים, החברה משלמת מחיר, הקורבנות משלמים מחיר והנאשמים משלמים מחיר.

משה לדור: היינו מעוניינים להגיש כתבי אישום תוך שבוע, שבועיים או שלושה, מאז קבלת התיקים מהמשטרה, ואין ספק שגם הם היו רוצים להזדרז יותר בהשלמת החקירות.

משה לדור: המחיר שאנחנו מזהים עוד קודם למה שאתם רואים כמחיר, משום שאנחנו באופן ישיר מופקדים על האינטרס הציבורי להגיש את אותם כתבי אישום ראויים, לעמוד על ההרשעה ולבקש גם ענישה הולמת.

משה לדור: אם אתה עושה את זה אחרי, כמו שאופיר פינס אמר, מספר שנים, אתה אולי לא יכול להביא להרשעה בתיק שראוי היה להביא בו להרשעה, ואתה עוד פחות יכול לבקש מבית-המשפט שיגזור את העונש הראוי.

משה לדור: אז, כמי שמופקדים במישרין על הנושא הזה, אנחנו הראשונים לחשוב שזה חשוב להשלים את כל התיקים האלה ולהגיש אותם במועד.

משה לדור: פרקליטת המדינה ציינה חלק מהסיבות, לדעתי יש סיבות נוספות מדוע התיקים מתעכבים, ואני לא רוצה לעסוק בסיבות האחרות, אני רוצה לדבר רק על מצוקת כוח-אדם.

משה לדור: גם את זה כבר הזכירו, אז מה אני יכול כבר לתרום בעניין הזה?

משה לדור: והנה, אני רוצה לומר לכם את הדבר הבא, אנחנו עוסקים בזה, עוסקים בזה כל הזמן.

משה לדור: כל שנה אנחנו עושים מבצעים כדי להסיר מסדר-היום, מהמדפים, את התיקים שנמצאים בפיגור, כדי לגבש אותם ולהחליט בהם החלטה, לא משנה אם לסגירה, להגשת כתב אישום, או להשלמת חקירה.

משה לדור: אנחנו קורסים תחת העומס.

משה לדור: אנחנו לא מסוגלים לעשות את העבודה הזאת, משום שהמציאות המלווה אותנו היא סינדרום השמיכה הקצרה מדי, שאם תמשוך לצד אחד, חסר לך משהו בצד האחר.

משה לדור: כאשר אנחנו עובדים על-פי סדרי עדיפויות כאלה, צריך, בראש ובראשונה, לתת מענה לאותם תיקים שהגיעו אתמול, תיקי רצח או תיקים אחרים שמחייבים מייד תשובה, ואתה מייד צריך לפנות אנשים מתאימים כדי שיגבשו את התיק, ילמדו אותו, ילמדו אותו בלילה, ויגישו אותו למחרת או לאחר יומיים שלושה.

משה לדור: וזה לא רק בתחום הפלילי, זה בתחום האזרחי, כי יש המון צווי ביניים, שאתה בכלל לא אדון ללוחות-הזמנים, כמו בחלק מהתיקים הפליליים.

משה לדור: צריך גם להזכיר את התחום המינהלי שכמעט כולו מתחיל היום בצווי ביניים, שאתה צריך להקצות להם צוות.

משה לדור: מה אתה מציע לנו לעשות?

משה לדור: אני מופקד על המערכת, ואני רואה שיש תיקים שאני לא מסוגל לגבש אותם בזמן.

משה לדור: אני רוצה לגבש אותם בזמן, אולי יותר ממך, כי אני יומיום עוסק בזה, ולך יש עוד כמה דברים על הראש.

משה לדור: מה בדיוק אני צריך לעשות?

משה לדור: את מי אני אקצה לתיקים?

משה לדור: אתה יודע איך נראים חלק מהתיקים האלה?

משה לדור: מכניסים אותם לחדר וכל החדר מלא עם קרגלים.

משה לדור: כך, למשל, הגיע התיק של הפנסיה הגרמנית; כך, למשל, נראה תיק ורסאי; כך, למשל, נראים עוד כמה וכמה תיקים.

משה לדור: מישהו צריך לעבור על החומר.

משה לדור: אם נגיש כתב אישום, שהוא לא מוכן כדבעי, שהוא לא מבוסס, אחר כך, בצדק, יבואו, התקשורת והציבור, והוועדה שלכם, בטענה על כך שהגשנו כתב אישום מבלי לבסס אותו כראוי.

משה לדור: הדוגמה שאתה נותן, תיק הפנסיה הגרמנית - אני לא עוסק בתיק הזה היום, בעבר עסקתי בו - אני לא אתייחס לגופו של עניין, אני רק יכול להגיד שהוא תיק שמעולם לא שכב על המדף, הוא תיק שכל הזמן, ברציפות, עד להגשת כתב האישום, עבדו עליו מספר פרקליטים, באופן אמיתי, יום ולילה, אתה מוזמן באמת, כפי שפרקליטת המדינה הציעה, לבוא ולראות.

משה לדור: הצוותים האלה עובדים יותר קשה מאחרים.

משה לדור: המצוקה שלנו היא כאשר אנחנו לא מסוגלים לגבש חלק מהתיקים האלה, אבל המצוקה העיקרית היא, שכאשר מתקיים דיון כזה בוועדה כמו שלכם, במקום שתפנו את האצבע אל הבעיה ואל הנתיב שבו צריך לפתור את הבעיה, אתם באים בטרוניה אל עורכי-הדין שלכם, עורכי-הדין של המדינה.

ענת מאור: אלה לא כולם.

משה לדור: כאשר אנחנו לא מצליחים לתת מענה מתאים בתיק פלילי במועד מתקבל על הדעת, אז מדינת ישראל מקבלת שירות משפטי פחות טוב, אין ספק בכך, אתה צודק לגמרי.

משה לדור: אנחנו רגילים לתבוע את ההזדמנות ואת הסיכוי, ואת האפשרות, ואת האמצעים, ואת המשאבים כדי לתת שירות יותר טוב.

משה לדור: אבל אני יכול להבין אולי את מדינת ישראל, את האוצר ואת האחרים, שמופקדים על קביעת התקציב ועל הקצאת המשאבים, שהם אומרים: אנחנו לא יכולים, יש לנו גם בעיות ביטחון ויש חינוך, ויש כהנה וכהנה שאלות, ואז אנחנו מגיעים אליכם עם הפיגורים האלה.

משה לדור: אבל, אותה מערכת עוסקת, כפי שפרקליטת המדינה אמרה, גם בתחום האזרחי, גם בפלילי הפיסקלי או הפלילי של פשע מאורגן ובתחום המינהלי – שם שוכב כסף כל כך גדול, שאנחנו לא מצליחים לשכנע את המערכות שייתנו קצת יותר כסף, קצת יותר משאבים, למערכות שמטפלות בתיקים האלה, לא רק שנכסה את כל העלות הנוספת של עוד כמה פרקליטים וחדרי פרקליטים, אלא, בכפולות של פי עשר ופי 100, נצליח לתרום לשירות בתחומים האלה.

משה לדור: אנחנו מפעל שבתחום האזרחי איננו נותנים שירות, אנחנו בעצם מפעל יצרני, אנחנו מייצרים חיסכון בתקציב של מדינת ישראל, ומי שלא מזהה את התשובה הזאת, את האמיתה הזאת, איננו מבין, להערכתי, שהוא מפספס, ובגדול, את האפשרות גם לעשות יותר סדר במדינת ישראל, גם לגייס משאבים בהיקפים אדירים, שאנחנו, רק בגלל מצוקת כוח-אדם, לא עושים את זה, וגם להיראות כמדינה מתוקנת, מתקבלת על הדעת, שנותנת מענה כולל גם בתחום האזרחי, גם בתחום המינהלי וגם בתחום הפלילי בצורה מתקבלת על הדעת.

משה לדור: אני מציע, ככל שרעיונות כאלה יכולים להישקל, לקחת את הנושא שאתה מטפל בו כרגע, שהוועדה מטפלת בו כרגע, ולזהות את המצוקה.

משה לדור: אין ספק שצריך לבדוק אותנו, צריך לבדוק אם אנחנו באמת משתמשים בכוח-האדם כמו שצריך.

משה לדור: אבל, ברגע שהגעת למסקנה, לא רק שהמערכת נותנת תשובה מניחה את הדעת מבחינת היכולות שלה וכוח-האדם ושאר המשאבים, אלא שהיא עושה עבודה יוצאת מן הכלל, ואתה צריך לומר לעצמך: אני לא מבין איך פרקליטים, צעירים לא פעם, שעוד לא סידרו את עצמם בחיים, מוכנים בכלל לעבוד במערכת כזאת ולהישחק עד כדי כך, ולא לקיים חיים פרטיים זולת המערכת של הפרקליטים וחברת הפרקליטים מהבוקר עד הלילה.

משה לדור: אבל ברגע שקיבלת את ההתרשמות הזאת וזיהית שכך הם פני הדברים וראית את המצוקות האלה, אני מציע שוועדה כזאת, דווקא ועדה כזאת, ועדת החוקה, חוק ומשפט, תנסה לשאול את עצמה מה עושים עם זה הלאה.

משה לדור: אם ניתן לעורכי-הדין שלנו יותר משאבים, יכול להיות שהם יגייסו לנו הרבה יותר כספים, יכול להיות שתוכניות בנייה לא ייתקעו במשך שנים, ומכרזים יצאו לדרך בזמן מתקבל על הדעת, כי יהיה כוח-אדם שלא מבקש כל הזמן דחיות, אלא יכול לתת מענה מיידי.

משה לדור: יכול להיות שבתיקים של צווארון לבן, בתיקים הפיסקליים, בתיקים של הפשע המאורגן, ששם יש המון כסף ששוכב על הרצפה, רק אין יד מרימה אותו, אין מספיק כוח-אדם כדי להרים אותו ולהציג אותו בפני בית-המשפט ולהרתיע אחרים כדי שלא יעברו עבירות, יכול להיות שאם הייתם משתכנעים בחשיבות של הדבר הזה, אז האצבע, לא המאשימה, כי אין פה עניין של אשמה, אני בהחלט מכבד וחושב שתפקידה של הוועדה לעסוק בנושאים האלה, לבקר אותנו בנושאים האלה, אבל גם למסקנות צריך להגיע.

משה לדור: המסקנות הנכונות, לפחות שאני מציע, הן להפנות את האצבע אל עבר האוצר, המשאבים, ולא לראות אותנו כמפעל שנותן שירות.

מיכאל איתן: הדברים שלך נרגשים, ואני מקבל אותם כמו שהם, אבל אני רוצה לעזור לך לראות את זה לא מזווית הראייה שלך, הסובייקטיבית, שברגע שאתה מדבר, אתה מדבר על עמיתים שלך, ועל התרומה, ועל הציונות ועל החלוציות, שאנשים מקריבים את עצמם למען מטרה ציבורית בסופו של דבר.

מיכאל איתן: תסתכל מהראש שלי כרגע, לא מהראש שלך, ואני יודע להעריך מה שנעשה שם, אבל אני אומר לעצמי, במבחן התוצאה, אל תשלח אותי לאוצר.

מיכאל איתן: כאשר היום, במדינת ישראל, בהרבה מאוד תחומים יש בעיות ואומרים: אין לנו תקציב, זו הדרך הכי קלה לפתור את הבעיה.

מיכאל איתן: דיברתי על שתי סוגיות שצצות ועולות מהדיון הזה.

מיכאל איתן: הסוגיה הראשונה היא, אם יש תיקים מוצדקים אין מה לעשות.

מיכאל איתן: אם תגיד לי: יש חיקורי דין, זה נמשך מ-1998, כי יש סיבות אובייקטיביות, תוריד את זה מהפרק, לא על זה מדובר.

מיכאל איתן: יהיו גם בעתיד תיקים כאלה.

מיכאל איתן: אבל יש תיקים שאתם לבד אומרים שהם בפיגור.

מיכאל איתן: מוכרחים למצוא דרך.

מיכאל איתן: תחשבו אתם בתוך המערכת.

מיכאל איתן: תגידו לי: תביא לנו עוד כמה פרקליטים, יכול להיות שזה חלק מהבעיה, זה לא כל הפתרון.

מיכאל איתן: החלק השני הוא החלק של אמון הציבור.

ענת מאור: למה מחסור בכוח-אדם זה לא הסבר?

ענת מאור: אני לא מצליחה להבין.

ענת מאור: מה מצבת כוח-האדם היום?

דורית ואג: 650 פרקליטים על 30,000 תיקים בשנה.

ענת מאור: אדוני היושב-ראש, למה שלא נקבל נתונים?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: ביקשתי משר האוצר 80 פרקליטים מינימום.

מיכאל איתן: נניח לרגע אחד שהייתם מתייחסים לזה כעבודה קבלנית.

מיכאל איתן: הייתם אומרים: אנחנו מוכנים לעשות סריקה של כל התיקים האלה ולראות.

מיכאל איתן: יש כאלה שבמבט שטחי אין מה לגעת בהם כרגע, וגם לא יעזור גם אם יבואו 200 פרקליטים אי-אפשר לדגור על זה.

מיכאל איתן: אם 100 תרנגולות דוגרות על ביצה אחת זה לא יהיה יותר מהר.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: תהיה בטוח שהרשימות שהועברו הן כבר אחרי בדיקה.

משה לדור: מבצע קבלני, זה מה שאנחנו עושים כל שנה.

משה לדור: זה מה שאני עושה במחוז שלי, ואני מעריך שעושים דברים דומים במחוזות האחרים.

משה לדור: כל שנה אני לוקח ארבעה חמישה פרקליטים, במאמצים אדירים מפנה אותם מתיקים שלהם, שהם צריכים להופיע בהם, ואני בונה צוות, כדי לפתור בדיוק את הבעיה הזאת.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: זה נעשה בכל המחוזות.

מיכאל איתן: אני לא יודע מה יהיה בכנסת הבאה, אני מוכן להתחייב שלמען המטרה הזאת, אם יוקצה כוח מיוחד שיעבוד על מנת לקצר - - -

ענת מאור: למה לא להיאבק בוועדת הכספים שהם יקבלו כוח-אדם נוסף?

משה לדור: בתשובה לסטטיסטיקה שמועלית כאן.

משה לדור: סטטיסטיקה זה דבר מאוד חשוב, אבל תדעו לכם שהתיקים לא רק גדלים במספרים, אלא גם בהיקפים.

משה לדור: יש היקפים אחרים לגמרי.

משה לדור: פעם, תביעה אזרחית היתה חוברת קטנה, היום, פחות מאשר קלסר שמונח על שולחן הוועדה זה לא קיים.

משה לדור: יש נפח עבודה אדיר בחלק גדול מאוד מהתיקים.

מיכאל איתן: אני רוצה לסכם את הדיון של היום כך: ראשית, פרקליטת המדינה צדקה, צדקה מאוד אפילו.

מיכאל איתן: בטקס כניסתי לתפקיד, כשאופיר פינס עזב, עדנה ארבל אמרה: אנחנו יודעים שכאשר מיקי איתן יבוא לא יהיו לנו חיים קלים.

מיכאל איתן: אני לפחות שם את הדברים על השולחן, אני לא מחביא אותם.

מיכאל איתן: אני אומר את מה שאני חושב, וזה לא רק מה שאני חושב, אני משתדל להיות הוגן, אני משתדל לראות גם את הצד השני של המטבע, וההאשמות שיש לי, הן לא רק שלי, הן של ציבור רחב מאוד.

מיכאל איתן: כשאתם מדברים על אמון הציבור, אתם מוכרחים להיות קשובים להם, ואז תזכו באמון הציבור.

מיכאל איתן: יש ציבורים עצומים, שאתם לא פוגשים, הם לא משפטנים, הם לא אקדמאים, הם לא מסתובבים במקומות שאתם מסתובבים.

מיכאל איתן: אנחנו, כפוליטיקאים, יושבים אתם.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אתה צריך להיות שגריר שלנו.

מיכאל איתן: אני מסים.

ענת מאור: הסיכום הזה הוא לא על דעתי.

מיכאל איתן: בהיבט הפרקטי של הסיכום כאן היום הייתי מציע שהסיכום יהיה בשני מישורים: האחד, הצורך בחיסול העיכובים והפיגורים, שתגובש תוכנית שלכם, עם כוח-אדם בצדה, שתאמר:

מיכאל איתן: אם נקבל כך וכך כוח-אדם, נוכל לקצץ בצורה משמעותית את הפיגורים של טיפול בהמלצות המשטרה ובסגירת תיקים או בהגשת כתבי אישום.

מיכאל איתן: לעשות מבצע.

מיכאל איתן: מצדי, אתן ידי ככל שאוכל, על מנת שתקבלו את המשאבים.

מיכאל איתן: אני אלחם על זה, לא פחות בתקיפות מאשר ההופעה שלי כאן, שהדבר הזה ייסגר.

מיכאל איתן: בהיבט השני, אני חושב שראוי שתחשבו על מתכונת, שוועדת כנסת תוכל לקבל מכם דיווח, גם בתנאים של עיכוב, מדוע יש תיקים ויש תיקים.

מיכאל איתן: את אמרת: יש תיקים ויש תיקים.

מיכאל איתן: השיקולים מדוע יש תיקים ויש תיקים צריכים להיות חשופים לציבור, ושיעמדו גם במבחן ביקורת פרלמנטרית.

מיכאל איתן: יכול להיות שהמניעים שלכם 100% טהורים, אבל אני רוצה לדעת.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: באופן כללי אפשר.

מיכאל איתן: במגבלות שאתם תגבשו, תגידו מה המידע שאתם יכולים לתת לציבור בלי שיפגע במקרים ספציפיים.

מיכאל איתן: למה אני צריך לשמוע היום שלפני שנה הוגש כתב אישום בפנסיה הגרמנית?

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: המתמחה שלי ענתה לך, כנראה לא קיבלת את המכתב.

מיכאל איתן: אני לא מדבר כשהתיק נמצא בחקירה, או תיקים שהוחזרו למשטרה להשלמת חקירה.

מיכאל איתן: אתם תמצאו את הדרך.

מיכאל איתן: תשקלו את זה, ואני מקווה שבשני המישורים תהיה התקדמות.

ענת מאור: אני רוצה להוסיף לסיכום שאנחנו רושמים לפנינו שקיבלנו דוח ומברכים על הדברים שהושגו.

ענת מאור: גם בעניין אמון הציבור יש גישות לכאן ולכאן.

ענת מאור: גם הוועדה צריכה לפעול לחיזוק האמון.

מיכאל איתן: ענת מאור, אני מסתכל על הסיכום בצורה עניינית ומעשית.

מיכאל איתן: דבר ראשון, לגבי נושא הסחבת ותוספת כוח-אדם הם יגבשו הצעה פרקטית.

מיכאל איתן: דבר שני, לגבי השיקול שלהם או המדיניות שלהם, לגבי הביטוי "יש תיקים ויש תיקים", אני מחזיר להם את הכדור, שישבו עם עצמם ויגידו איזה דיווח הם יכולים לתת לוועדת החוקה, שעל-פיו יסבירו לנו למה נשארו 187 תיקים מ-1998, שיגידו איזה בעיות יש.

מיכאל איתן: אני לא רוצה שום מידע שהוא מידע שאסור למסור, אבל אני רוצה הסבר.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: שיהיה ברור, אנחנו לא נפרט בתיק ונגיד שיש עד שלא נמצא, אנחנו נגיד שבעשרה תיקים יש בעיה עם עדים.

פרקליטת המדינה עדנה ארבל: אנחנו נגיד דברים כלליים, שלא ניתן יהיה לזהות.

מיכאל איתן: אל תגידו: עד שאיננו.

מיכאל איתן: תגידו: יש בעיה עם הראיות.

מיכאל איתן: זה הכול.

מיכאל איתן: תגידו: התיק כבד מדי, עדיין יושבים עליו, אין לנו רואה חשבון שיעזור לנו בתיק.

מיכאל איתן: אז נוכל להיות עם הפנים גם כלפי הציבור.

מיכאל איתן: נגיד שקיבלנו דוח, ולא סתם מושכים תיק אחד לטיפול ותיק אחד נשאר למטה.

מיכאל איתן: לא צריך להיכנס לפרטים, כדי לתת הסבר לציבור.

מיכאל איתן: תודה רבה.