ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 15, פרוטוקול מספר 437, 2002-02-14 10:00

אופיר פינס-פז: אבל כל זה מדובר בנאשם.

יוסף לפיד: בית המשפט העליון לקח את הסעיף הזה, ציטט אותו, ואמר שמין הראוי שיעשו מזה חוק.

ניצה שפירא-ליבאי: הוא לא אמר את זה בפסק דין קראוס.

יוסף לפיד: "בדברים האלה אפשר להוסיף את האמור בתקנון האתיקה המקצועית של העיתונות הקובע כי.." אלה דברים של השופט זמיר.

ניצה שפירא-ליבאי: אבל הוא לא אמר שצריך לחוקק חוק.

ניצה שפירא-ליבאי: הוא אמר שמועצת העיתונות צריכה לפעול - -


מרדכי קרמניצר: אני רוצה להוסיף עוד הערה, לא תחת הכובע שלי כנשיא מועצת העיתונות.


מרדכי קרמניצר: אני מטפל עכשיו במחקר גדול על חוק לשון הרע, שעומד להסתיים בשבועות הקרובים.


מרדכי קרמניצר: הוא מתייחס גם לנושא הזה של עדכון.

עמי קובו: אני מהסנגוריה הציבורית.

עמי קובו: כעיקרון, העמדה שלנו היא שיש הרבה הגיון בהצעה של חבר הכנסת לפיד.

עמי קובו: היא מאזנת כראוי.

עמי קובו: פגיעה מסוימת בחופש הביטוי של העיתון היא גם פגיעה שבפרסום מהסוג של פגיעה, למרות שמדובר בפגיעה קטנה יותר מאשר צנזורה, איסור פרסום.

עמי קובו: למרות שהפגיעה בחופש הביטוי של העיתון היא מסוימת, אבל צריך לזכור גם שיש את חופש הביטוי של האזרח, שעניינו פורסם, ואם הוא אינו בעל ממון אין לו גישה חופשית אל אמצעי התקשורת.

עמי קובו: זה נותן לו את חופש הביטוי, לאותו אזרח קטן.

עמי קובו: היתרון של הצעת החוק של חבר הכנסת לפיד על זו של חבר הכנסת מלול היא באמירה "אמצעי תקשורת" מול המילה "עיתון".

עמי קובו: YNET, למשל.

עמי קובו: האם הוא עיתון או לא?

רחמים מלול: בנקודה הזו אני מצטרף אל חבר הכנסת לפיד.

עמי קובו: דבר נוסף – הייתי מציע לחבר הכנסת לפיד להחליף את הניסוח "לא הוגש כתב אישום" בניסוח: "הוחלט שלא להגיש כתב אישום", כי במילה "לא הוגש" אין מועד שבו אפשר להיתלות.

סיגל קוגוט: "התקבלה החלטה לסגור את התיק או להשעות הליכים".

סיגל קוגוט: בסדר.

יוסף לפיד: אתה יודע מה מעניין?

יוסף לפיד: מועצת העיתונות אומרת שאחת הבעיות הגדולות היא להגדיר את הדברים האלה, אבל היא, בתוך הכללים שלה, לא התקשתה להגדיר את אותם הדברים.

אופיר פינס-פז: היא התקשתה, אני בטוח.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע אם הפרופ' אסא כשר סיים את העניין של הסוביודיצה.

אופיר פינס-פז: אני ממתין לעניין הזה כבר שנה.

אופיר פינס-פז: דחינו את הישיבות עד שתתקבלנה החלטות, אבל אני יודע כמה זמן זה לקח, ואיזה דיון ארוך היה כדי לנסח כללים.

אופיר פינס-פז: זה לא דבר כל כך פשוט.

אופיר פינס-פז: אני לא מקל ראש בזה, וגם לא בחקיקה הזו.

אופיר פינס-פז: זה לא דבר פשוט.

עמי קובו: היו פה מספר התייחסויות לחוק איסור לשון הרע.

עמי קובו: צריך לזכור שחוק זה לא מטיל חובה לפרסם.

עמי קובו: הוא שולל מהעיתון הגנת תום לב במצב שהעיתון לא מפרסם.

עמי קובו: בהרבה מאד מקרים העיתון לא זקוק להגנת תום הלב, כי יש לו את הגנת "אמת דיברתי", אם הוא פרסם שאדם נחשד, או שהוגש כתב אישום, עומדת לו הגנת "אמת דיברתי" ולכן העיתון לא צריך להיות תם לב.

עמי קובו: עיתונים אינם תמי לב בעניין הזה, ושלדת ההגנה אינה מספיקה.

יוסף לפיד: ההפך הוא הנכון: עיתון יכול לשקר אם הוא פועל מתום לב מתוך אינטרס ציבורי, ולצאת זכאי במשפט.

יוסף לפיד: זה אחד הסעיפים הכי מעניינים בחוק הזה.

דלית דרור: עמדת הממשלה הוצגה, ולא אחזור עליה.

דלית דרור: יש לי שתי הערות בהמשך לדברים שנשמעו פה.

דלית דרור: קודם כל – בהתייחס להצעתו של חבר הכנסת קרא להחמרת הענישה, נשאלתי לגבי הפרופורציה.

דלית דרור: הדבר היחיד הדומה שיש לנו הוא פגיעה בפרטיות, שעליה יש חמש שנות מאסר, על פי סעיף 61 לחוק העונשין, וזה מקביל ל – 150 אלף שקל.

דלית דרור: כך שאני לא חושבת שחורגים כאשר מכפילים את הקנס הזה.

דלית דרור: לגבי הצעתם של חברי הכנסת לפיד ומלול – אני מציעה שנחיל את זה גם על קרובי מי שנפטר.

דלית דרור: יש בסעיף 25 לחוק איסור לשון הרע התייחסות לאדם שנפטר, כאשר הפגיעה נעשתה בחייו, והוא התחיל בתובענה.

דלית דרור: קרוביו יכולים להמשיך, או להתחיל את התביעה 6 חודשים לאחר מותו.

דלית דרור: במקרה זה, יכול להיות שהפגיעה על ידי הפרסום הפוגע נעשתה בחייו, ואילו סגירת התיק היא לאחר מותו.

דלית דרור: לכן צריך התייחסות מיוחדת פה.

דלית דרור: אני מציעה שנקבל החלטה לנסח את זה אחרת.

משה רונן: בנוגע להצעת החוק של חבר הכנסת קרא – הקנס איננו 19 אלף שקל.

משה רונן: מכל העבירות בסדר הגודל הזה, עבירות של שנת מאסר, דווקא העבירה הזו של לשון הרע היא העבירה החמורה ביותר שיש להכפיל בה את הקנס?

משה רונן: כבר פעם אחת קיבלה הכנסת החלטה יוצאת דופן בנוגע לפיצוי - -בענייני לשון הרע.

דלית רונן: גם לזה יש תקדימים.

משה רונן: זה יוצא דופן.

משה רונן: זה לא הכלל, זה יוצא מן הכלל.

משה רונן: משום מה נראה כאילו ועדת החוקה, והכנסת – מכל שלל העבירות, דווקא בעבירה הזו, של לשון הרע, צריכים להכפיל את הקנס, ולא בעבירות אחרות?

משה רונן: האם מישהו בדק, למשל, כמה תיקים פליליים על לשון הרע בכלל יש?

משה רונן: – כמעט לא.

משה רונן: כמעט כל התביעות לפי חוק יסוד: לשון הרע, הן תביעות אזרחיות.

משה רונן: היועץ המשפטי לממשלה הוא הגורם העיקרי להגשת כתבי אישום פליליים מה החשיבות להכפיל דווקא את הקנס הזה מכל העבירות שנמצאות בספר החוקים, בהן אין הכפלה של קנסות?

משה רונן: דווקא כאן מכפילים את הקנס בשל חומרתה הגדולה של העבירה?

איוב קרא: אני רוצה לשאול אותך האם עברת פעם עלילה?

איוב קרא: אשתך וילדך נקלעו למצב כזה?

משה רונן: כן.

משה רונן: העלילו עלי עלילה.

משה רונן: התפרסמו עלי בעיתונות דברים שהם שקריים לגמרי.

משה רונן: זה קרה לפני חודשיים-שלושה.

משה רונן: הדברים היו שקריים לגמרי וגבלו בהצעת שוחד לשופט שאני כאילו הצעתי.

משה רונן: צלצלו אלי אנשים, יכולתי לתבוע.

משה רונן: נפגעתי מאד.

משה רונן: זה קרה לא מזמן.

יוסף לפיד: זה עניין של ביזוי אישי.

איוב קרא: אתה סבור שסכום כזה הוא פיצוי סביר?

איוב קרא: אני רציתי שזה יהיה הרבה יותר מזה.

משה רונן: אבל אתה לא מדבר על פיצוי.

משה רונן: זה קנס לקופת המדינה.

משה רונן: הפיצוי אינו מוגבל בכסף.

משה רונן: בענייני לשון הרע אפשר היום לתבוע ולקבל, בלי הוכחת נזק, פיצוי של 50 אלף שקל.

משה רונן: אם נגרם נזק – אפשר לקבל פיצוי הרבה יותר גדול.

משה רונן: זה הפיצוי, וכאן מדובר על קנס.

משה רונן: בכל העבירות של חוק העונשין, עשרות חוקים כאלה, דווקא בסעיף הזה מנסים להכפיל.

סיגל קוגוט: זה לא רק בנושא הזה.

סיגל קוגוט: במקרים שעיקר האכיפה היא כלכלית, ולא באמצעות מאסר.

אופיר פינס-פז: אני מבקש מהיועצת המשפטית של הוועדה לנסח.

אופיר פינס-פז: הבנתי שעברתם על החוק יחד עם משרד המשפטים.

אופיר פינס-פז: תקראו את הנוסח שאתם מציעים.

אופיר פינס-פז: נעשו תיקונים בנוסח תוך כדי ההערות שנשמעו כאן.

סיגל קוגוט: שנקודות הזמן תהיינה יותר ברורות, וסוג החשד יהיה יותר ברור: "פורסם באמצעי תקשורת חשד שאדם עבר עבירה פלילית, או עובדת הגשת כתב אישום או הרשאת אדם, אם נתקבלה החלטה לסגור את התיק, לא להגיש כתב אישום, לעכב הליכים, או שזוכה הנאשם בדין או נתקבל ערעורו, לפי העניין, ודרש אותו אדם מאמצעי התקשורת לפרסם את העדכון, יפרסם אמצעי התקשורת את העדכון תוך זמן סביר מקבלת הדרישה, ובלבד שהיתה חתומה בידי הנפגע, שאין בעדכון משום לשון הרע או תוכן בלתי חוקי אחר, ואורכו לא חרג מתחום הסביר, בנסיבות.

סיגל קוגוט: עדכון יפורסם בהבלטה ההולמת את הדרך שבה פורסמה הידיעה" או "דומה".

סיגל קוגוט: נציין שזו לא עבירה פלילית ואי אפשר להגיש על זה קובלנה פלילית.

סיגל קוגוט: זו תהיה רק עוולה אזרחית.

רחמים מלול: אפשר לחדד את הנקודה הזו, כי גם בהצעת החוק שלי כתוב שהפרסום המתקן יהיה בהיקף עיתונאי זהה.

סיגל קוגוט: "דומה".

סיגל קוגוט: אי אפשר "זהה".

רחמים מלול: אם פרסום היה בעמוד הראשי, היכן יהיה הפרסום המתקן?

סיגל קוגוט: בהבלטה דומה.

סיגל קוגוט: אם באותו יום פרצה מלחמה.

סיגל קוגוט: מן הסתם, בעמוד הראשון יהיה סיקור של המלחמה.

אופיר פינס-פז: מאד יכול להיות שההודעה על הגשת כתב אישום או כל דבר אחר היתה מאד דרמטית, גם בעיתוי שהיא פורסמה, והיום, עשר שנים אחרי זה, ושכבר פורסם מאה פעם שכנראה זה ייסגר - אי אפשר לדרוש שהידיעה המתקנת תהיה בעמוד הראשון.

סיגל קוגוט: אי אפשר לומר "זהה".

יוסף לפיד: אם אתה חושב שלא עשו את זה בצורה הולמת, אז יש לך כלי לפנות לבית המשפט ולומר שעשו צחוק מהחוק.

יוסף לפיד: אני קובע את זה אחרי התייעצות.

יוסף לפיד: פנה אלי גם עורך "מעריב" בנושא הזה.

יוסף לפיד: אני אומר את זה כעיתונאי: יש פה עניין שאתה לא יכול לדרוש מעיתון, וזה שאם משהו התפרסם מכותרת ראשית, שגם הזיכוי יהיה בכותרת ראשית.

יוסף לפיד: אי אפשר לדעת מה תהיינה החדשות באותו יום.

יוסף לפיד: מה שזה לא מאפשר, זה לפרסם את זה בעמוד האחרון.

רחמים מלול: האם תוכלו לחזור על הניסוח, לגבי הפרסום המתקן?

סיגל קוגוט: שהוא יהיה בדרך הולמת.

יוסף לפיד: רגע, יש פה "בהבלטה הראויה", גם מועצת העיתונות אומרת את זה.

יוסף לפיד: האם זה כתוב?

סיגל קוגוט: כן.

יוסף לפיד: כמוצר לוואי של הדיון הזה, יש בדעתי לפנות לאגודה לזכויות האזרח לברר האם היא שינתה את פניה, ומעכשיו היא מגנה על ענייני העיתונות נגד האזרח.

יוסף לפיד: למותר לציין שאני לא נגד העיתונות, אני בעדה יותר מבעד כל מקצוע אחר שאני יכול לחשוב עליו.

יוסף לפיד: אני דור שלישי, במובן מסוים, למשפחה של עיתונאים.

יוסף לפיד: אי אפשר להיות יותר עיתונאי מזה.

יוסף לפיד: אין לי שום כוונה לפגוע במקצוע.

יוסף לפיד: אני רוצה לתקן עוולה מסוימת, מאד מוגדרת ומדויקת, שלא תמיד באה על תיקונה.

יוסף לפיד: הבעיה הגדולה איננה שמסרבים לתקן.

יוסף לפיד: הבעיה היא איך מתקנים.

יוסף לפיד: כולנו יודעים שאי אפשר להתגבר על העיתונות בנטייתה להצניע תיקונים.

יוסף לפיד: זה אינסטינקט ראשוני של עיתונאים, להסתיר, ואם אי אפשר – אז למזער, את תיקוניהם.

יוסף לפיד: זה עיקר המשימה.

יוסף לפיד: אני מסכים אתכם שברוב המקרים כן מודיעים.

יוסף לפיד: השאלה היא איך.

יוסף לפיד: לכן, ההבלטה הראויה היא התמצית של החקיקה הזו.

יוסף לפיד: בכל מה שנוגע למועצת העיתונות – הייתי חבר בה.

יוסף לפיד: אני מכבד את חוק מועצת העיתונות.

אופיר פינס-פז: אני מתנגד ל "בהבלטה ראויה".

אופיר פינס-פז: זה צריך להיות "בצורה ראויה", כי יכול להיות שהפרסום לא הובלט, מלכתחילה.

אופיר פינס-פז: "מידת ההבטלה הראויה".

אופיר פינס-פז: כאשר אתה אומר "בהבלטה" קבעת שזה חייב להיות בולט.

יוסף לפיד: למה אנחנו צריכים להיות יותר קדושים מהאפיפיור?

יוסף לפיד: זה הנוסח של מועצת העיתונות.

חנוך מרמרי: זה כלל שהעיתונאים קיבלו על עצמם.

אופיר פינס-פז: יש הבדל בין כלל אתיקה ובין חקיקה.

יוסף לפיד: אבל אם הנוסח הזה מקובל על העיתונאים, למה לא לחוקק?

אופיר פינס-פז: הוא מקובל עליהם בכללי אתיקה, לא בתור חוק.

חנוך מרמרי: יש הבדל מהותי, כי מועצת העיתונות זה אנחנו.

חנוך מרמרי: אנחנו קיבלנו ומקבלים על עצמנו.

חנוך מרמרי: אתם מבקשים לקחת את העיתון ולערוך את העיתון.

יוסף לפיד: כשהייתי מנכ"ל רשות השידור, אמרתי לראש ועד העובדים: הרי אתה יודע שהעובד הזה, שאני רוצה לפטר אותו, הוא רמאי וגנב, למה אתה לא נותן לי לפטר אותו?

יוסף לפיד: הוא השיב כי אם הוא ייתן לי לפטר רמאי וגנב אני אוכל בעתיד לפטר מישהו שהוא אינו רמאי וגנב, ולכן הוא שם את הסייג כבר בהתחלה.

יוסף לפיד: אותו הדבר נכון גם לגבי מועצת העיתונות.

יוסף לפיד: נכון שבמסגרת המועדון המאד אקסקלוסיבי: "הארץ", "מעריב", "ידיעות אחרונות" והנספחים שלהם, העניין הזה מתפקד.

יוסף לפיד: מבחינת התפוצה, ולא כל שכל שכן מבחינת כמות העיתונים זה מיעוט מבוטל.

יוסף לפיד: זה לא משקף את המוני העיתונים, שלאדם המקומי הם חשובים יותר מעיתון "הארץ".

יוסף לפיד: המקומון בבאר שבע הוא חשוב יותר, כי לגבי האדם בבאר שבע זה העיתון הקובע את מעמדו בציבור הבאר שבעי.

יוסף לפיד: על כך אין למועצת העיתונות שום השפעה.

יוסף לפיד: שלא לדבר על הגוף התקשורתי הכי חשוב במדינה – רשות השידור הממלכתית.

יוסף לפיד: אז איך אתם יכולים לבוא בשם העיתונות, כשאתם אומרים שהפיל זה החדק שלו, כי אתם לא רואים את הגוף של הפיל?

יוסף לפיד: הם הפיל.

משה רונן: אבל גם ברשות השידור יש כלל כזה.

יוסף לפיד: אני קיבלתי את הדין של פסילת הגריפה של ההצעה, ולכן – בתיקונים של היועצת המשפטית של הוועדה, שהם מקובלים עלי, על דעת משרד המשפטים, על דעת ממשלת ישראל, אני מבקש לחוקק את החוק הזה.

רחמים מלול: רוב הדוברים כאן שמתנגדים להצעות החוק של חבר הכנסת לפיד ושלי, דיברו על כך שההצעה באה להגביל, כביכול, את חופש הביטוי, ולצמצם את החשיפה העיתונאית.

רחמים מלול: אני, לפחות, סבור שההצעה מדברת על עניין הפוך לחלוטין.

רחמים מלול: יצר העיתונאי, מנעוריו, הוא לפרסם את הרע והשלילי.

רחמים מלול: זה טבעו של העיתונאי.

רחמים מלול: הוא מחפש את הכותרת, את הרייטינג, וצוטט כאן בית המשפט העליון שהתחרות בין העיתונאים גורמת לקלקול השורה של כללי האתיקה.

רחמים מלול: להפך.

רחמים מלול: מטרת הצעת החוק של שנינו באה לומר שהחשיפה העיתונאית צריכה להיות גדולה יותר, אבל לא רק בצד השלילי, אלא גם בצד החיובי.

רחמים מלול: כלומר, כאשר שמו של אדם נפגע, והתברר שזה היה לשווא, ושהפגיעה שנעשתה בו ובמשפחתו היתה פגיעת שווא – העניין הזה יבוא על תיקונו.

רחמים מלול: זו היא זכות אזרחית ממדרגה ראשונה.

ניצה שפירא-ליבאי: יש חוק לשון הרע, יש חוק הגנת הפרטיות.

ניצה שפירא-ליבאי: הם מספיקים.

רחמים מלול: את יודעת מה זה לקבוע קביעה משפטית על פי חוק לשון הרע, כמה שנים זה נמשך?

רחמים מלול: אם אותו אדם שפורסמה נגדו אותה ידיעה עיתונאית פוטר מעבודתו בעקבות הידיעה, והוא זוכה, או שהתיק נסגר רק אחרי 5 שנים.

רחמים מלול: בדברי ההסבר שלי לחוק כתובה עוד מטרה: "מטרתו של החוק הזה הנה בהטלת אחריות מוגברת על העיתונים בבואם לפרסם חשדות כנגד אדם".

רחמים מלול: כלומר, אולי החוק הזה יציב לנגד עיניכם את הנזק שעלול להיגרם, או את דבר התיקון שאתם תצטרכו לתקן בעתיד, ולכן תהיו יותר זהירים כאשר אתם באים לפרסם.

רחמים מלול: לגבי תחקירים עיתונאיים – אני לא חושב שבהצעת החוק שלנו מדובר גם על תחקירים עיתונאיים.

רחמים מלול: כלומר – עיתונאי כמו מרדכי גילת, שמפרסם תחקירים, שעלולים להיות - -

יוסף לפיד: זה שייך לחוק לשון הרע.

אופיר פינס-פז: "חשד" צריך להיות מוגדר בהצעת החוק הזו – ברגע שהמשטרה חושדת ופותחת בחקירה.

שמואל סף: ואם לא פורסם דבר פתיחת התיק אלא ררק תחקיר, נפתח תיק ואחר כך החקירה סגרה את התיק?

אופיר פינס-פז: לא צריך לקבוע שצריך לפרסם.

אופיר פינס-פז: זה כבר מרחיק לכת.

רחמים מלול: לאור ההערה הזו – מה יעשה אזרח שנפגע מתחקיר עיתונאי?

אופיר פינס-פז: לשון הרע, תביעת דיבה.

יוסף לפיד: זה לא שייך לפה.

רחמים מלול: אי אפשר לשלב את זה כאן?

אופיר פינס-פז: לא.

אופיר פינס-פז: "תפסת מרובה – לא תפסת".

אופיר פינס-פז: יש פה שינוי משמעותי.

אופיר פינס-פז: אני מציע שנתקדם לאט.

רחמים מלול: אני מסכים להרחבה של חבר הכנסת לפיד, לגבי כל כלי התקשורת, מסכים שזה יהיה רק על פי דרישה.

רחמים מלול: לגבי הפרסום המתקן – אם יהיה כתוב "בהבלטה הראויה" – ושתוסכמנה גם נסיבות הפרסום, אני מקבל.

איוב קרא: אני רוצה שיובן פה שאף אחד לא קורא כאן תיגר על חופש העיתונות בישראל.

איוב קרא: לכל הדעות אנחנו מסכימים שהעיתונות צריכה להתנהל בישראל בחופשיות הכי גמורה והכי רצינית שאפשר.

איוב קרא: יש גורמים או אלמנטים מזעריים בחברה שמנצלים ניצול ציני את כל העניין הזה של חופש העיתונות ואת כל הסוגיה הזו.

איוב קרא: לכן, אנחנו, בחקיקות הללו, באים לקבוע עובדות, כדי למזער את הנזקים הללו כמה שאפשר, וכמה שיותר להביא למצב שאנשים לא יפעלו בצורה כזו שתפגע בחופש העיתונות ובחיים הציבוריים של מדינת ישראל.

איוב קרא: הוזכר פה המקרה של צחי הנגבי.

איוב קרא: אם הוא לא היה מתמנה לשר באותו לילה, לא היתה כותרת בעיתון למחרת, למרות שמשכו את הפרשה שלו כמה שנים טובות, והיו כותרות בעניינו.

איוב קרא: לכן, אי אפשר לתת את זה כתקדים.

איוב קרא: צריך לראות את זה בפרופורציה הנכונה, שהיה עיתוי נכון לצאת עם זה בכותרת ראשית.

איוב קרא: אני לא ראיתי משפט שבעצם לא הוגש בו כתב אישום והוא הובלט אחר כך בתקשורת.

איוב קרא: מדובר תמיד בכותרות מזעריות ביותר באחד העיתונים, ובזה נגמר העניין.

איוב קרא: אני חושב שההצעות הללו מאד טובות, מקובלות, ומוסיפות נופך חיובי מאד לחופש הביטוי.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לסכם את הדברים, לפני ההצבעה.

אופיר פינס-פז: קודם כל – אני שמח שחבר הכנסת גילאון הבין שבשלב הזה, הצעת החוק שלו איננה בשלה להצבעה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שההצעה הזו גורפת, והיא הוגשה, לפי דעתי, בשלב שלאחר שהעניין כבר טופל בעיקרו.

אופיר פינס-פז: אמרתי תוך כדי דיון ואני אומר שוב – אני בהחלט חשתי שיש שינוי דרמטי בהתייחסות של התקשורת לנושאים האלה, ויש רגישות יתר, שלא היתה מספקת, אולי, בשנים הקודמות, ולדעתי אין צורך בחקיקה.

אופיר פינס-פז: יהיה ראוי להסתפק בכללים שקיימים היום ובעובדה שהם מוכיחים את עצמם.

אופיר פינס-פז: לא תמיד מוכרחים לחוקק.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שגם חבר הכנסת גילאון ישתכנע, לאחר שהוא יקבל את הנתונים.

אופיר פינס-פז: לגבי הצעת החוק של חבר הכנסת איוב קרא- בוודאי שכאשר חבר הכנסת קרא הסכים במליאה לוותר על הסעיף הראשון, מלכתחילה אפשר היה לגבש סביב ההצעה תמיכה יותר רחבה, כי הסעיף הראשון לא היה מקובל על הממשלה ולא על הרבה חברי כנסת אחרים.

אופיר פינס-פז: אנשי ציבור, מתוקף תפקידם, חשופים מטבע הדברים לפרסומים חיוביים ושליליים, וצריך לדעת לחיות עם זה ולהבין את זה.

אופיר פינס-פז: צריך לשמור דווקא יותר על האזרח הרגיל, באשר הוא אזרח, לפני אזרח שהוא איש ציבור, כי עובדת היותנו אנשי ציבור גורמת לנו להיות חשופים יותר, לטוב ולרע.

אופיר פינס-פז: באשר לכפל הקנס – אני אומר שוב: אנחנו מחוקקים כאן קנסות בוועדה הזו.

אופיר פינס-פז: לפעמים הדברים הם דרקוניים, וברשות המקומית הקנס הופך לפעמים להיות סוג של ארנונה.

אופיר פינס-פז: בנושאים שהם לשון הרע, מעבר לפיצוי שדובר עליו, הקנס צריך להיות קצת יותר משמעותי, במיוחד בהשוואה לקנסות אחרים.

אופיר פינס-פז: נדמה לי שהשינוי מ- 18 אלף שקלים ל – 38 אלף שקלים הוא לא דרמטי, ואני ממליץ לתמוך.

אופיר פינס-פז: באשר להצעת החוק של חברי הכנסת לפיד ומלול – בהחלט מקובלת עלי הגישה של התקשורת שאומרת : יש להשתדל לחוקק כמה שפחות, אם בכלל.

אופיר פינס-פז: עובדה שאני עושה מאמצים תקופה ארוכה ומתעקש לבטל את חוק הסוביודיצה משום שהוא גורף, לא משמעותי, לא עומדים בו והוא הפך להיות אות מתה.

אופיר פינס-פז: למרות שיש צורך בכללים מאזנים, אני מקבל את הגישה שפה האתיקה קובעת יותר מהכל, ושום חוק לא יעזור.

אופיר פינס-פז: עובדה שלא מגישים כתבי אישום כי אי אפשר להגיש כתבי אישום.

אופיר פינס-פז: זו באמת דוגמה קיצונית.

אופיר פינס-פז: ראוי לחוקק כמה שפחות.

אופיר פינס-פז: מצד שני, הדברים האלה כמו פגיעה בשמו הטוב של האדם - זה דבר שהוא מהחמורים ביותר שאפשר לעשות לאדם, במיוחד אם בסופו של דבר מתברר שהדבר חסר כל בסיס.

אופיר פינס-פז: הייתי עושה אפילו הפרדה בין עילות של סגירת תיקים.

אופיר פינס-פז: כאשר סוגרים תיק בעילה של חוסר אשמה זה זועק לשמיים.

אופיר פינס-פז: אין אפילו רישום פלילי, ואת עניין חוסר האשמה הייתי בהחלט מבליט, כי זה באמת זיכוי מוחלט.

אופיר פינס-פז: יש זיכוי מוחלט, יש סגירה מוחלטת.

אופיר פינס-פז: יש סגירה מחמת העדר ראויות, חוסר עניין לציבור – כאן כבר יש ראיות - -

שמואל סף: לא נכון.

שמואל סף: הם סוגרים את התיק בתחנה כי הם לא רוצים לקבוע עמדה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שאם יהיה פרסום הוא צריך לפרט גם מאיזו עילה נסגר התיק.

אופיר פינס-פז: אני חושב שצריך לחוקק כי הבעיה קיימת.

אופיר פינס-פז: יש הבדלים דרמטיים בין הדיווח על פתיחת חקירת משטרה או דברים מהסוג הזה, לבין הדיווח על סגירת תיקים – שאו שהוא לא קיים או שהוא קיים באופן מאד מצומצם ברוב המקרים.

אופיר פינס-פז: זו התחושה שלי.

חנוך מרמרי: אני חולק על הקביעה שלך.

חנוך מרמרי: כותבים על מעט מקרים משום שהעיתונות מתעניינת במעט מקרים, וברוב המקרים האלה לפחות יש מגמה להביא דברים על מקומם.

חנוך מרמרי: יש מגמה כזו.

חנוך מרמרי: יכול להיות שמשהו נשמט, וכשמישהו מזכיר – נענים לפנייתו.

אופיר פינס-פז: אני מציע כך – אם יתקיים דיון לאחר הקריאה הראשונה, בהנחה שהחוק יעבור בקריאה הראשונה במליאה, תביאו לנו דוגמאות.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא נזדרז בחקיקה הזו בצורה חפוזה, אבל התחושה שלי היא אחרת.

אופיר פינס-פז: תראו לנו סטטיסטיקה.

אופיר פינס-פז: אנחנו עדיין לא בשלים לנושא באופן סופי, ואם זו היתה הכנה לקריאה שניה ושלישית לא הייתי עורך הצבעה.

אופיר פינס-פז: אם זאת, לא הייתי מעכב את ההצבעה עכשיו.


מרדכי קרמניצר: לא הונחה פה תשתית עובדתית שיש הצדקה לחקיקה.


מרדכי קרמניצר: לא הונחה פה תשתית לבעיה שמצדיקה חקיקה.

יוסף לפיד: אני מוחה פה נגד הפרוצדורה שבה עושים מעגלים של דיונים.

אופיר פינס-פז: מה שאני מבקש, בנוסף לנוסח המתוקן, להציע שני תיקונים נוספים: 1.

אופיר פינס-פז: במקום העניין של חשד, שהוא דבר אמורפי, יחסית, אנחנו נדבר על כך שנפתחה חקירה פלילית נגד האדם.

משה רונן: וזה פורסם.

אופיר פינס-פז: כן, זה כתוב.

אופיר פינס-פז: ולגבי העניין של סעיף ב' – אני מציע שהנוסח יהיה: "עדכון יפורסם באופן ההולם את הדרך שבה פורסמה הידיעה".

אופיר פינס-פז: זאת אומרת שהקורולציה היא למה שפורסם בעבר, באופן הולם.

חנוך מרמרי: בכלי התקשורת שפרסם.

סיגל קוגוט: ברור.

אופיר פינס-פז: זה ברור מאליו.

אופיר פינס-פז: למה אני אומר באופן הולם?

אופיר פינס-פז: זה ברלבנטיות למה שהיה.

אופיר פינס-פז: יש דברים שלא פורסמו בהבלטה.

אופיר פינס-פז: מה הבעיה במילה "הבלטה" ?

אופיר פינס-פז: – שאנחנו כבר קובעים את אופן הפרסום.

יוסף לפיד: אני רוצה להראות שהמחוקק לא בא לשנות או להחמיר לגבי הכללים האתיים שהעיתונות מקבלת על עצמה.

יוסף לפיד: כל שהמחוקק רוצה לעשות הוא שהואיל ולמועצת העיתונות אין כוח של כפיה, ולא כולם כפופים אליה, אנחנו עושים מה שבית המשפט העליון החיל במשפט קראוס – אנחנו לוקחים את הטקסט שלהם ומכניסים לספר החוקים, כדי שהם לא יוכלו לטעון ששינינו את הכללים שבהם הם משחקים.

אופיר פינס-פז: אבל ברגע שאתה הופך כללי אתיקה לחקיקה, אני חושב שמן הראוי שהחקיקה תהיה יותר מרוסנת מכללי האתיקה ופחות ספציפית כי היא קובעת את הנורמה.

אופיר פינס-פז: כללי האתיקה קובעים את העילות הספציפיות להפרות, וכדומה.

אופיר פינס-פז: יש הבדל בין כללי אתיקה לבין חקיקה, במיוחד בכלי תקשורת.

אופיר פינס-פז: לכן אני מציע שהחקיקה שלנו תהיה יותר מרוסנת מכללי האתיקה, דווקא כדי לתת להם את המרווח, בתוך המגרש שלהם, לבצע את הדברים יותר בהחמרה.

שמואל סף: גם לבית המשפט קל יותר להתמודד עם המילה "הולם" מאשר עם המילה "הבלטה".

אופיר פינס-פז: במילה "הבלטה" כבר מתערבים בשיקול הדעת של העורך, באופן גורף מידי, לדעתי.

אופיר פינס-פז: אני מציע שננסח את זה "באופן הולם" .

יוסף לפיד: אולי נביא את שתי הגרסאות להצבעה?

חנוך מרמרי: לראשונה בישראל תהיה חובת פרסום על פי חוק.

יוסף לפיד: לא, זה לא מדויק.

יוסף לפיד: יש חוקי חירום שמחייבים פרסום.

יוסף לפיד: תשאיר את ההצעה שלי, ותביא את ההסתייגות שלך, ולא להיפך.

רחמים מלול: כן, או שתצביע פה על שתי הגרסאות.

יוסף לפיד: בקריאה השניה והשלישית נכניס את הגרסה שלנו.

שמואל סף: אפשר להציע ניסוח אחר?

שמואל סף: – "באופן המייצג את הפרסום הראשון".

סיגל קוגוט: לא, המילה "מייצג" לא תוכל להיות מקובלת.

אופיר פינס-פז: אני חושב שאני מציע תיקון סביר, אני לא חושב שאני מציע תיקון שמשנה את החוק.

יוסף לפיד: אנחנו נסכים אתך עכשיו, כי אנחנו רוצים לקדם את העניין, ובקריאה השניה והשלישית נדון על זה שוב.

אופיר פינס-פז: מי בעד הצעת החוק?

אופיר פינס-פז: – התקבלה פה אחד.

אופיר פינס-פז: לגבי הצעת החוק של איוב קרא – הצעת חוק פרסומים הנוגעים לאיש ציבור (תיקוני חקיקה): בסעיף 6, בסופו יבוא: "או כפל הקנס האמור בסעיף 61 (א) (2) בחוק העונשין.

אופיר פינס-פז: ." - -מי בעד?

אופיר פינס-פז: תודה, התקבל.

אופיר פינס-פז: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.