ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 15, פרוטוקול מספר 355, 2001-09-03 13:15

אופיר פינס-פז: אנחנו עוברים לדיון השני:

אופיר פינס-פז: תקנות המרשם הפלילי - כללי מסירת מידע בידי המשטרה הצבאית, בידי מחלקת ביטחון שדה של צה"ל וכמובן בידי משטרת ישראל.

אופיר פינס-פז: מי מציג?

אופיר פינס-פז: בבקשה.

רונה קדמי: ביולי 1998 הותקנו תקנות שמסדירות את מסירת המידע מהמרשם הפלילי לגורמים שזכאים לקבל מידע פנימי, לפי התוספת הראשונה לחוק המרשם הפלילי.

אופיר פינס-פז: מי זה הגורמים האלה?

רונה קדמי: גורמים שמנויים בתוספת הראשונה לחוק: משרדי ממשלה, נשיא המדינה.

אופיר פינס-פז: מה זה מעניין אותם, המידע הזה?

רונה קדמי: המידע מעניין אותם לצורך שקילה לעניין קבלה לעבודה במשרות שהמידע הזה רלוונטי מבחינת מהימנות, למשל.

רונה קדמי: אם אנחנו מדברים, למשל, על מינוי שופטים, המידע הזה רלוונטי.

רונה קדמי: מדובר גם על מסירת מידע לצורך מילוי תפקיד של אותו גוף, כאשר המידע הזה רלוונטי, למשל, שר הפנים לעניין חוק האזרחות, תביעה לגבי עברם הפלילי של אנשים שעומדים לדין, קציני מבחן, פוקדים בצה"ל, האינטרפול, משטרות שמסונפות אליו וכיוצא באלה גופים שנמנים בתוספת הראשונה לחוק.

רונה קדמי: מסירת המידע נעשית גם על-ידי המשטרה, ועל-פי החוק, היא נעשית גם על-ידי גופים נוספים, במגבלות שקבועות בחוק.

רונה קדמי: מדובר על המשטרה הצבאית, על מחלקת ביטחון שדה של צה"ל ועל השב"כ, כאשר אנחנו מדברים עכשיו על שלושת הגורמים של המשטרה ושני הגופים של צה"ל.

רונה קדמי: בתקנות נקבעו מגבלות לגבי מסירת מידע בנוגע לתיקים תלויים ועומדים, כשהמגבלות מתייחסות לתקופה, שבתום אותה תקופה לא ניתן יהיה למסור מידע על תיק תלוי ועומד, אלא אם הוגש לגביו כתב אישום, ונקבעו הוראות לגבי רישומים שונים שיש לנהל אודות מסירת המידע.

רונה קדמי: רישומים של פרטים, פשוט לתעד את מסירת המידע במפורט.

רונה קדמי: התקנות נכנסו לתוקף ביולי 1998, למעט בנושאים שעכשיו דיברתי עליהם, לגבי ההגבלות של תיק תלוי ועומד וחלק מהפרטים שיש לתעד, ונקבע שהתחולה שלהן תהיה ביולי 2001.

רונה קדמי: בשל אילוצים שונים, שעליהם יעמדו הגורמים המקצועיים במנ"ז(?), שזה המינהל הטכנולוגי של המשטרה, המשטרה לא יכולה לעמוד במגבלת הזמן הזאת, וביקשנו לדחות את מועד התחילה של אותם סעיפים ספציפיים, שעכשיו הזכרתי.

אופיר פינס-פז: התקנות תוקנו ב-1998, על-ידי השר לביטחון פנים, באישור ועדת החוקה.

רונה קדמי: על-ידי שר המשפטים.

אופיר פינס-פז: אני מניח שלוח-הזמנים הובא בחשבון, ולמרות זאת אנחנו בעיכוב של שנה.

רונה קדמי: רוב התקנות מיושמות, למעט שתי תקנות.

אופיר פינס-פז: הן מדברות לגבי העברת המידע?

רונה קדמי: לא כל המידע, אלא לגבי תיקים תלויים ועומדים, שלא הוגש לגביהם כתב אישום, המגבלה של מסירת המידע לגביהם לא אפשר ליישם אותם במצב המערכת הקיים היום, ולזה אנחנו מבקשים דחיית תחולה, והמגבלה הנוספת מתייחסת לתיעוד של פרט מסוים.

רונה קדמי: אנחנו מדברים על פרטים מזהים של הפונה.

רונה קדמי: כיום, מה שנרשם במערכת, מה שמתועד, זה שם הגוף הפונה, ולא מתועדים הפרטים המזהים של האיש שפנה ותעודת הזהות שלו.

אופיר פינס-פז: האדם שפנה לבקש את המידע.

אסף שחור: כאשר משרד המשפטים פונה, פונה הפקיד ששמו כך וכך.

אסף שחור: את זה אני לא רושם.

אופיר פינס-פז: למה אתה לא רושם?

אסף שחור: כי אין לנו את האפשרות לרשום.

אופיר פינס-פז: לא חשבת שזה חשוב לרשום את זה?

רונה קדמי: כשנבנתה המערכת הישנה בשנת 1981 הם הכניסו את שם הגוף ולא הכניסו שדות.

אסף שחור: בשנת 1981 לא היו הכללים.

אופיר פינס-פז: אנחנו עכשיו ב-2001.

שי ורדי: יש כאן היבט, שאולי כדאי לראות, והוא יסביר למה דווקא שני הסעיפים האלה לא יישמנו עד היום, ובגינם אנחנו מבקשים דחייה.

שי ורדי: אנחנו עובדים במערכת פלילית מאוד ישנה, הרישום הפלילי מבוצע במערכת של לפני 20 שנה.

שי ורדי: בסוף 1997 הוחלט במשטרה על מהפכה טכנולוגית ועל פיתוח מחדש של מספר מערכות במקביל, כי היינו תקועים עם מערכת מודיעינית מאוד ישנה וכן הלאה.

שי ורדי: זאת היתה החלטה פיתוחית רב-שנתית שפורסמה בתחילת 1998 ועברה את כל האישורים.

שי ורדי: המערכת הפלילית החדשה למעשה צריכה לתת מענה לנושאים שאין אפשרות ליישם היום ואין אפשרות ריאלית - בעולם המחשבים אפשר כל דבר, אבל לפעמים בעלויות או בפיתוחים שהם לא סבירים בעליל - במערכת החדשה אנחנו מפתחים היום נושאים שבמערכת הפלילית הנוכחית אי-אפשר ליישם כגון שני הסעיפים האלה שכרגע רונה קדמי הציגה.

שי ורדי: לכן, כבר בשנת 1998 ידענו, שאת שני הסעיפים האלה לא ניתן יהיה ליישם בצורה ריאלית, בניגוד לסעיפים אחרים במערכת הפלילית הישנה, ולכן ביקשנו שלגבי הסעיפים האלה תינתן ארכה, כדי שנוכל ליישם אותם במערכת החדשה.

אופיר פינס-פז: מה השתנה מ-1998 להיום?

שי ורדי: מה שהשתנה, שיש דחייה בתחילת העבודה על המערכת החדשה.

שי ורדי: הדחייה הזאת נובעת משלושה נושאים.

שי ורדי: קודם כול, המערכת החדשה מתחילה לעבוד כבר בתחילת השנה הבאה, בחלק הראשון שלה שעוסק בחקירות.

שי ורדי: החלק השני שלה, שעוסק ברישום הפלילי, שהוא ענייננו כאן, מתחיל לעבוד רק בסוף השנה הבאה.

שי ורדי: העיכוב הזה נוצר משלושה גורמים עיקריים: האחד, באג 2000.

שי ורדי: בסוף 1997 לא הערכנו את ההיקף הגדול - הקפאת פיתוח והרבה מאוד עבודה שנדרשה, כמו ביתר המשק בנושא באג 2000, והרבה מאוד מהמאמצים של יחידת הפיתוח שלנו הופנו לכיוון של הצלת המשטרה מאותו באג נורא, שהיה אמור לתקוף אותנו ב-1 בינואר 2000.

שי ורדי: דבר שני, לנו היתה תוכנית תקציבית מאוד מפורטת שאושרה.

שי ורדי: ומבחינת תקציבים, לא הוזרמו התקציבים על-פי התוכנית הרב-שנתית הזאת, עקב אילוצים של המשטרה ושינוי של סדר עדיפות במשטרה כתוצאה מהמצב הביטחוני וכן הלאה.

שי ורדי: היה שינוי די מהותי בהיקף המשאבים שקיבלנו לעומת מה שתוכנן בסוף 1997, תחילת 1998, בתוכנית הרב-שנתית.

שי ורדי: הנושא השלישי, שגם הוא גרם לאיחור של כמה חודשים, הדרישות של המערכת הפלילית החדשה הן טכנולוגיה מאוד מתקדמת, שכדי לקבל אותה, היינו צריכים להמתין מספר חודשים.

שי ורדי: כל זה יחד גרם לעיכוב, שדווח כלפי מעלה מדי שנה.

שי ורדי: אלה עיכובים חיצוניים ליחידת הפיתוח, אבל עיכובים שהיו אילוצים גם למשטרה.

אופיר פינס-פז: אני מבין שעוד לא התחלתם בשני הדברים האלה.

שי ורדי: יש לוחות-זמנים מאוד מפורטים, יש צוות גדול מאוד, של 45 איש, שעובד על זה.

שי ורדי: יש 24 איש שעובדים על פיתוח המערכת הזאת.

שי ורדי: למעשה החלק הראשון שלה, בסוף השנה הזאת, תחילת השנה הבאה, יוצא לשטח.

שי ורדי: החלק השני, וזה חייב להיות במדורג, יסתיים הפיתוח שלו רק בסוף השנה הבאה.

שי ורדי: זו מערכת גדולה מאוד, שחלק ממנה גם נגזר מהתקנות האלה.

אופיר פינס-פז: משרד הביטחון, אני מבין שאתם תלויים במשטרה.

איל אלעד: אמת.

איל אלעד: אנחנו צרכנים של המערכת שלהם, ולכן תלויים בהם.

אופיר פינס-פז: מה המשמעות המקצועית שהתקנות האלה לא מיושמות?

רונה קדמי: המשמעות היא, שכאשר גוף זכאי לקבל תיק תלוי ועומד, אין לנו אינדיקציה אם הוגש כתב אישום או לא הוגש.

רונה קדמי: יכול להיות שהוגש כתב אישום ויכול להיות שלא הוגש כתב אישום, והוא יקבל את התיק.

רונה קדמי: נניח, רשויות המדינה לא זכאיות לקבל מידע אחרי שנתיים וחצי ממועד פתיחת תיק חקירה, התיק תלוי ועומד, אלא אם הוגש בו כתב אישום, הן יקבלו, כי לא תהיה לנו אינדיקציה לגבי הגשת כתב האישום.

אופיר פינס-פז: לגבי הפונה, שלא ברור מיהו, אתם עושים את זה ידנית?

אסף שחור: אנחנו יודעים מי הגורם, ואנחנו יודעים מה הוא זכאי לקבל.

אופיר פינס-פז: למה לא יודעים מי האדם שמבקש?

אסף שחור: קודם כול, אנחנו לא מקבלים את הנתון הזה, אפשר לבקש לקבל אותו, אבל גם אם נקבל, לא נוכל להקליד אותו.

אופיר פינס-פז: לפחות תדעו ותשמרו, ויהיה לכם רקורד.

אופיר פינס-פז: זה מאוד בעייתי שיש גורם מזמין שאין מאחוריו שם.

אופיר פינס-פז: אדם צריך לקחת אחריות לפניות שלו, וסמכות.

אופיר פינס-פז: הוא צריך לפעול בסמכות.

אופיר פינס-פז: הבעיה שהדברים האלה לא מתועדים, ואני מבין שכרגע אי-אפשר לתעד אותם במחשב, אבל למה לא לשמור?

אסף שחור: אנחנו רושמים כל בקשה.

אסף שחור: אני יודע לגבי תעודת זהות מסוימת שגוף מסוים ביקש.

אופיר פינס-פז: איך הפנייה נעשית בפועל?

אופיר פינס-פז: אני, למשל, עובד אצל נשיא המדינה, ואני רוצה לברר על מישהו משהו.

אסף שחור: הקב"ט שלך פונה למדור מידע פלילי.

אופיר פינס-פז: איך אתה יודע שהאיש מוסמך?

אופיר פינס-פז: אולי הוא אומר: אני אופיר פינס, אני עובד אצל נשיא המדינה ואני מבקש חומר על איש זה וזה.

רחל אדלסברג: המערכת של העברת מידע לגורמי חוץ קיימת כבר מעל ל-20 שנה.

רחל אדלסברג: גובשו כבר נוהלי עבודה מול כל הגורמים, זאת אומרת, יש אנשים קבועים, שמוכרים לאנשי המקצוע אצלנו.

אופיר פינס-פז: אנשים גם מתחלפים.

רחל אדלסברג: הבקשות מועברות בשתי דרכים, או בדרך ידנית עם פרטי המועמדים שלגביהם התבקש המידע, או באמצעות דיסקט, כאשר יש אנשים קבועים בכל מוסד, שעוסקים בנושא הזה.

אופיר פינס-פז: לא קרה מקרה שאדם שלא היתה לו הסמכות ביקש מידע?

אופיר פינס-פז: אלה הרי דברים מאוד רגישים מטבע הדברים.

רחל אדלסברג: זה לא דבר שנודע לנו, כי זה מיד היה מעורר חשד.

רחל אדלסברג: הלוא אין פניות ספציפיות לגבי אדם מסוים, בדרך כלל זה רשימות שבאות באופן קבוע אחת לתקופה.

אופיר פינס-פז: איך את מוודאת שלא עושים שימוש לרעה בחומר.

אופיר פינס-פז: הרי יש פה פגיעה עצומה בצנעת הפרט.

רחל אדלסברג: גורמים חדשים שאנחנו עובדים מולם, אנחנו מחייבים אותם בשמירת סודיות.

רחל אדלסברג: למשל, גורמים שעד תקופה מסוימת טיפל בהם השב"כ, ואנחנו התחלנו לטפל בהם לאחרונה, אלה באמת גורמים חדשים שלא מוכרים לנו, אז גיבשנו מולם נוהלי עבודה, כולל החתמת פרטי המבקש עם הצהרה, הוא מצהיר שכל שם שיופיע ברשימה, זה יהיה על אחריותו, שזה לפי החוק, והוא זכאי לקבל את המידע אודותיו.

רחל אדלסברג: אלה טפסים שהכנו והחתמנו כדי לוודא שלא ישחילו לאותה רשימה פרטים של אדם, שהם לא זכאים לקבל מידע אודותיו.

אופיר פינס-פז: מותר להם לפרסם את המידע?

רחל אדלסברג: חלילה.

רחל אדלסברג: זה רק לצורך מילוי התפקיד, כפי שהחוק קובע.

לבנת משיח: כמו כן, מקבל המידע מחויב בסודיות על-פי החוק.

שלמה שהם: לפני שנתיים התקיים דיון על נושא המועדים, וצעקתם כבר אז.

שלמה שהם: מה קרה?

אופיר פינס-פז: הוא אמר שהיה תקוע כשנה בבאג 2000.

אופיר פינס-פז: בסוף לא היה באג 2000, אבל הוא היה תקוע.

שי ורדי: אמרנו, בסיכום של באג 2000, בפורום של מנהלי מחשוב, שפעם הראשונה שלא היתה תרבות החאפ-לאפ ולא היתה תרבות הסמוך.

שי ורדי: ישבנו ועשינו והתכוננו, ואז האשימו אותנו ברמאות.

אופיר פינס-פז: אני מאוד לא אוהב את הבקשות האלה, כי המשמעות שלהן שהחוק לא נאכף.

אופיר פינס-פז: מצד שני, זה חלק מהעבודה.

לבנת משיח: זה רק שני פרטים מצומצמים.

שלמה שהם: לכמה זמן הדחייה?

שי ורדי: סוף 2002.

אופיר פינס-פז: שנה זה לא מספיק טוב?

שי ורדי: במחשבים שעומדים לרשותנו כרגע, בתוכנית העבודה, אנחנו מסיימים את הפיתוח בסוף השנה הבאה.

שי ורדי: אני לא רואה דרך לקצר את זה.

שי ורדי: נעשה מאמץ, אבל אני לא יכול להבטיח שום דבר מעבר לתוכנית העבודה הקיימת במשאבים הקיימים.

שי ורדי: גם לנו יש אינטרס גדול מאוד לסיים כמה שיותר מהר את הפיתוח, יש לחץ מהמנהלים שלנו ומהמפכ"ל, והלחץ הוא גדול מאוד.

אופיר פינס-פז: אני מאשר את הבקשה, תחת מחאה.

אופיר פינס-פז: שנה טובה ולהתראות.