ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 15, פרוטוקול מספר 352, 2001-08-28 10:00

אופיר פינס-פז: אני פותח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אופיר פינס-פז: הנושא הראשון על סדר-היום הוא: צו העבירות המינהליות (קנס מינהלי - עבירת נהיגת רכב בחוף היום).

אופיר פינס-פז: משרד המשפטים, בבקשה.

יפעת רווה: אנחנו מציעים שינוי קטן מבחינת גובה הקנס.

יפעת רווה: העבירה הזאת מוצעת כעבירה מינהלית.

יפעת רווה: מדובר על עבירות של אנשים שנוהגים בכלי רכב בחוף היום.

יפעת רווה: זו עבירה שיש בה, פרט לבעיה של איכות סביבה, יש בה גם סיכון חיי אדם.

יפעת רווה: בשביל להקל על האכיפה ולהפוך אותה ליותר אפקטיבית אנחנו מציעים להפוך את העבירה לעבירה מינהלית, כמובן, בתיאום עם המשרדים הנוגעים בדבר.

יפעת רווה: משרד הפנים זה המשרד שאחראי על החוק הזה.

יפעת רווה: מבחינת גובה העבירה.

יפעת רווה: מוצע ורשום כאן 500 שקלים.

יפעת רווה: אנחנו ניסינו לקבוע את גובה הקנס בהתאמה לעבירות תעבורה מקבילות, ולכן במקור חשבנו שזה יהיה תואם לעבירה של נהיגת טרקטורונים, שגם עליה יש 500 שקלים, אבל פנו אלי גם מהמשרד לאיכות הסביבה, וניסו לשכנע אותנו שהקנס הזה נמוך מדי, משום שיש הבדל בין עבירות תעבורה שהן עבירות, לפעמים בלי לשים לב, או עבירות על הכביש שהן הרבה יותר המוניות, מאשר עבירה כזאת שמישהו לוקח את הרכב שלו, מגיע לחוף היום, ומודע הרבה יותר למה שהוא עושה.

אופיר פינס-פז: למה את קוראת חוף היום?

אופיר פינס-פז: זה חוף רחצה מותר או כל חוף יום?

יפעת רווה: חוף הים מוגדר בחוק כ"רצועת קרקע ברוחב של 100 מטרים לאורך הים, מנקודת גאות המים שבחוף", ורצועת קרקע מוגדרת כ"רצועת קרקע שבה מצוי מקום רחצה מוכרז, כמשמעותו בחוק הסדרת מקומות רחצה".

אופיר פינס-פז: את מדברת על מקום רחצה מוכרז או על כל החוף?

יפעת רווה: גם 100 מטרים וגם מקום רחצה מוכרז.

יפעת רווה: נהיגה בחוף, היום היא אסורה.

אופיר פינס-פז: למה אתם חושבים שנסכים לכך?

אופיר פינס-פז: קודם כול, אני נגד חוקים שאי-אפשר לעמוד בהם.

יפעת רווה: החוק קיים.

אופיר פינס-פז: אני יודע, ואני גם יודע שיש בג"ץ נגד העובדה שאתם לא מצליחים לאכוף אותו.

אופיר פינס-פז: עכשיו אני לא מתפלא שאתם לא מצליחים לאכוף את החוק, כי אתם מציעים חוק שאי-אפשר לאכוף אותו.

אופיר פינס-פז: בכל מדינת ישראל, על החוף, גם במקומות שאין נפש חיה, אסור לנסוע בג'יפ?

יפעת רווה: איכות הסביבה יפרט בנושא.

אופיר פינס-פז: המשרד לאיכות הסביבה עוד לא טיפל בזיהום האוויר.

אופיר פינס-פז: עשינו תקנות כל-כך יפות, ועוד לא ראיתי פקח אחד של איכות הסביבה שתפס מישהו בכביש ועשה משהו, למשל, הוריד אותו.

אופיר פינס-פז: אם כל אחד היה עסוק בענייניו, הכול היה בסדר.

זהר שקלים: אנחנו מטפלים במערך עבירות קנס.

זהר שקלים: המשרד לאיכות הסביבה נותן 20,000 דוחות בשנה על עבירות ניקיון, רעש ונושאים אחרים.

זהר שקלים: אנחנו גם נערכים לנושא של זיהום אוויר, זה בהחלט נושא מטופל.

זהר שקלים: כך שהמערך פועל, והוא אפילו נמצא עכשיו בתהליכי התייעלות מתקדמים.

אופיר פינס-פז: יש את הדיפרנציאציה של ה-20,000 דוחות?

זהר שקלים: אני אפקסס לך היום יותר מאוחר.

זהר שקלים: חוק איסור נהיגה בחוף היום נחקק אחרי הרבה תאונות שקרו בעקבות נסיעות של ג'יפים ורכבים אחרים על חופי ים, לאו דווקא החופים המוכרזים, ששם יש גדר ולא כל כך מאפשרים להיכנס, אלא הרבה פעמים בחופים לא מוכרזים.

זהר שקלים: גידי בטלהיים שהוא מפקח זיהום ים יספר לכם על מקרים של ילדים שמתו, אנשים שנפגעו.

זהר שקלים: היתה בעיה רצינית, לא סתם התחילו לחוקק חוק.

אופיר פינס-פז: אני מניח שנפגעו בעיקר נוסעי הג'יפים עצמם.

זהר שקלים: אני לא מכירה מקרים כאלה.

גידי בטלהיים: יש ילד בן ארבע בשדות ים שנהרג במקום כתוצאה מפגיעת טרקטורון בראש, ויש גם פגיעות עצמיות: התהפכות עצמית של טרקטורונים, ועוד לא דיברנו בנזקי הסביבה.

זהר שקלים: יש פגיעה קריטית בערכי טבע: צבים, סרטנים, צדפים - הרבה דברים אחרים שנמצאים על חוף הים לא יכולים להתקיים, הרבה פעמים הם נהרסים בגלל נסיעה פרועה וחסרת אחריות וגם נסיעה מלאת אחריות.

זהר שקלים: ברגע שנוסעים על חוף הים, כל הדברים האלה נהרסים.

זהר שקלים: החוק שנחקק הוא חוק חשוב מאוד, אבל קשה ליישם אותו.

זהר שקלים: קשה ליישם אותו לא בגלל השאלה של חוף מוכרז או לא חוף מוכרז, אלא מבחינה פרקטית.

זהר שקלים: ברגע שאנחנו נוכל לקבוע את העבירה כעבירה מינהלית, שקנס נאה בצידה, ולא קנס נמוך, זה יהיה יותר פרקטי.

נסים זאב: עד היום יש היתר לזה?

יפעת רווה: היום יש חוק, רק שהוא לא עבירה מינהלית, ולכן צריך להביא לבית-משפט כל פעם שאדם עובר עבירה.

נסים זאב: אפשר במסגרת הקיימת להגדיל את הסכום.

אופיר פינס-פז: עכשיו הם מציעים סכום.

אופיר פינס-פז: עד עכשיו לא היה סכום, אלא העמדה לדין.

אופיר פינס-פז: עכשיו הם מציעים, במקום העמדה לדין, קנס.

אופיר פינס-פז: הבאתם אנשים לבית-המשפט?

זהר שקלים: החוק הוא באחריות משרד הפנים.

זהר שקלים: עד היום, עד כמה שאני יודעת לא הביאו אנשים לבית-משפט, מכיוון שזה היה הליך מסורבל.

זהר שקלים: היה צריך להכשיר מפקחים, לשלוח אותם, לעשות תיק חקירה, להגיש כתב אישום, כל זה בשביל עבירה שהקנס שלה לא ברור ובתי-משפט לא מתייחסים ברצינות, לא נעשה זאת.

אופיר פינס-פז: המסר שלכם, כפי שאני מבין, שיש חקיקה שהכנסת מחוקקת, ואחר כך הממשלה לא יכולה, לא רוצה, לא מצליחה לעמוד בו, ובפועל, החקיקה הזאת היא אות מתה במובן הזה שאי-אפשר לאכוף.

זהר שקלים: שקשה לאכוף.

אופיר פינס-פז: קשה מאוד לאכוף או שהאכיפה בעלויות אדירות שהמדינה לא רוצה לעמוד בהן או לא יכולה.

אופיר פינס-פז: ואז אתם באים ומציעים לשנות את מנגנון האכיפה.

זהר שקלים: נכון.

זהר שקלים: המשרד לאיכות הסביבה נותן 20,000 דוחות בשנה, מצליח לגבות 80% מהם, וזה מנגנון שמאוד הוכיח את עצמו.

אופיר פינס-פז: כמה אתם רוצים שיהיה גובה הקנסות?

זהר שקלים: אנחנו מציעים 1,500 שקלים קנס.

אופיר פינס-פז: משרד המשפטים הציע 500.

זהר שקלים: משרד מהשפטים בדעה אחת אתנו.

אופיר פינס-פז: קודם משרד המשפטים הציע 500.

אופיר פינס-פז: מ-500 ל-1,500, כך שכנעו אתכם?

נסים זאב: העמדה לדין, לפעמים זה הרבה יותר מ-500 שקלים.

נסים זאב: אם שיקול הדעת של שופט, לא בהכרח שגובה הקנס המקסימלי היום, שהוא 1,500 שקלים, זה מה ששופט יקבע.

יפעת רווה: זה נכון, אבל בחוק העבירות המינהליות יש סעיף שאומר שאם אדם מבקש להישפט, השופט אמור לתת את גובה הקנס שקבוע בעבירה המינהלית, אלא אם כן היו נסיבות מיוחדות שלא לעשות כך.

יפעת רווה: אם הקנס המינהלי הוא 1,000 שקלים, בית-המשפט אמור לתת לפחות 1,000 שקלים, אלא אם כן הוא מצא נסיבות מיוחדות להפחית מזה.

נסים זאב: בנסיבות מיוחדות הוא לא קובע מעבר ל-1,000 שקלים?

יפעת רווה: ודאי שהוא יכול.

יפעת רווה: זה סכום מינמלי, הוא יכול לתת הרבה יותר, הוא יכול לתת גם 20,000 שקלים.

יפעת רווה: בפועל, לא שמעתי על מקרה כזה, אבל יכול להיות שקיים ואני לא יודעת על כך.

יפעת רווה: בקשר לגובה הקנס.

יפעת רווה: אתמול דיברנו על השאלה מה גובה הקנס הראוי.

יפעת רווה: אנחנו השתכנענו ש-500 שקלים זה מעט מדי.

יפעת רווה: המשרד לאיכות הסביבה חשב על סכום שהוא הרבה יותר ממה שאנחנו חשבנו שראוי.

יפעת רווה: כיוון שזה נושא שבעינינו צריך להיות לו איזה קשר לפקודת התעבורה, מפני שבכל זאת זו עבירה של נהיגת רכב, ואם בפקודת התעבורה יש עבירות, שהרבה מהן לא פחות מסוכנות, והקנס המקסימלי עליהן הוא 1,500 שקלים, אז אמרנו ש-1,500 יהיה סכום מקסימלי.

יפעת רווה: יותר מ-1,500 שקלים אנחנו חושבים שזה ממש לא ראוי, ואנחנו מושכים את הצו.

יפעת רווה: הסכום יכול להיות לכל היותר 1,500 שקלים.

אופיר פינס-פז: המקסימום בסוף יהיה גם הרצפה.

יפעת רווה: אם הוועדה הזאת תאשר 1,500 שקלים, זה מה שיהיה.

גדי צוקר: נוצר מצב של עוול.

גדי צוקר: לוקחים ציבור של למעלה מ-150,000 בתי אב שיש להם ג'יפים ומונעים מהם להגיע לחוף ולעשות חופש.

גדי צוקר: אני גם לא חושב שאפשר יהיה לאכוף את זה, כי מדובר על עשרות אלפים מדי שבת.

גדי צוקר: זה הדבר הראשון שחייבים להתייחס אליו.

אופיר פינס-פז: נניח שאישרנו את זה, מי הולך לאכוף את זה?

אופיר פינס-פז: מה יהיה ביום שבת?

זהר שקלים: מפקחים של משרד הפנים ומשרד לאיכות הסביבה מוסמכים לפי החוק הזה, והם יוכלו לאכוף.

זהר שקלים: הכסף, דרך אגב, לא הולך למשרד לאיכות הסביבה.

אופיר פינס-פז: כמה מפקחים יש לכם לטובת הפעולה הזאת?

ג'ין אולמן: עד היום יש לנו 87 מפקחים.

ג'ין אולמן: הקורסים יתחילו בתחילת השנה.

אופיר פינס-פז: אבל הם לא עובדים בשבת.

יוסף עאמר: עובדי הרשויות המקומיות עובדים גם בשישי שבת, בעונת הרחצה, בתקופה של שישה חודשים.

נסים זאב: הם לא יהודים, הם דרוזים.

אופיר פינס-פז: ודאי שיהודים.

יוסף עאמר: הם עובדי הרשויות המקומיות, ודאי שהם יהודים.

נסים זאב: זה חמור מאוד, אז אני יוצא נגד החוק הזה.

גדי צוקר: אם אנחנו מתייחסים יותר לעניין המחיר, צריך להסתכל על כל הדברים.

גדי צוקר: האחד, המקומות שבהם זה מסוכן.

גדי צוקר: מה זה מסוכן?

גדי צוקר: מי שנוסע לאט, במהירות של 5 קילומטר לשעה, מגיע, עוצר, חונה ונכנס לים, הוא סיכן מישהו?

גדי צוקר: זה לא מסוכן.

גדי צוקר: דיברנו כאן על זה שנהרג ילד בן ארבע, גם נהרגו ילדים בני ארבע בתל-אביב, נסגור את תל-אביב כי זה מסוכן?

גדי צוקר: אפשר לקנוס את מי שעובר את המהירות המותרת וכן הלאה.

נסים זאב: האם רמת הסיכון יותר גבוהה על קטע חוף הים מאשר בכביש רגיל?

גדי צוקר: אין יותר סיכון, יש יותר אנשים בתל-אביב מאשר אנשים בחוף הים, אז הסיכון בתל-אביב יותר גבוה.

זהר שקלים: בתל-אביב יש מדרכות, הם מודעים לכך שצריך לחצות כביש, ילד שמגיע לחוף היום לא יודע שהוא צריך להיזהר מרכב.

זהר שקלים: דרך אגב, גם רכב שמשתולל בכבישי תל-אביב מקבל קנס כספי.

גדי צוקר: תעסקו בהסברה ולא במניעה.

זהר שקלים: אכיפה זה הסברה ומניעה.

גדי צוקר: תסבירו לציבור הנהגים איך להיזהר בחוף היום ואיך לנהוג כמו שאנחנו נוהגים, לא על שפת הים, אלא יותר בפנים ולא היכן שמתרחצים.

אופיר פינס-פז: יש כאלה שבכל זאת נוהגים על חוף הים.

גדי צוקר: אותם אפשר לקנוס.

גדי צוקר: מי שנוהג בפראות ומי שמסכן חיי אדם, אפשר לקנוס אותו.

גדי צוקר: אין לי בעיה עם זה.

עמיר נאור: השינוי פה לא משפיע על נושא של בטיחות בדרכים בכלל, כי מדברים בסך הכול להפוך את זה לעבירה מינהלית שבצידה קנס, והסכום כזה או אחר.

עמיר נאור: אין פה שום נגיעה לנושא בטיחות בדרכים.

עמיר נאור: אני אישית חושב, וכאן אני מציג את האני מאמין שלי, על השתוללות בכל מקום, לאו דווקא בתל-אביב, גם בירושלים, יש קנסות, והמחירים הם נמוכים יותר.

עמיר נאור: הנסיעה בחוף הים, ואני לא מדבר על הקטע של הריסת הטבע, היא בדרך כלל איטית יותר ועם פחות נזקים.

עמיר נאור: לנו לפחות אין נתונים על הצטברות של תאונות דרכים.

עמיר נאור: אין שום נתונים ומידע.

עמיר נאור: דיברת על ילד בן ארבע.

עמיר נאור: מתי?

עמיר נאור: לפני עשר שנים, לפני שנה?

עמיר נאור: אין לי נתונים שמצביעים על עלייה בתאונות בחוף הים.

נסים זאב: אולי היו תאונה אחת או שתיים, וזה קורה בכל מקום, לאו דווקא על חוף הים.

נסים זאב: להגדיל את הקנס מ-500 שקלים ל-1,500 זה מוגזם.

אופיר פינס-פז: היום אין קנס, מי שהיום נתפס בעבירה כזאת הוא אמור לבוא לבית-משפט.

אופיר פינס-פז: משרד הפנים לא מביא לבית-משפט, משום שאין להם כסף, אין להם רצון.

נסים זאב: למה?

דורית ואג: כי זה תהליך מסורבל וארוך.

נסים זאב: 1,500 שקלים זה מוגזם.

נסים זאב: מה הקנסות בדרך כלל?

יפעת רווה: בעבירות תעבורה זה עד 1,500, ורוב הקנסות נעים בין 250 שקלים ל-500 שקלים.

אופיר פינס-פז: אני מציע ללכת על 500 שקלים, לא גרוש יותר.

נסים זאב: גם אני.

גדי צוקר: למה להפוך את זה לקנס מינהלי?

אופיר פינס-פז: משום שאנחנו רוצים לאכוף.

אופיר פינס-פז: אם הייתי מחוקק את החוק הזה מלכתחילה, הייתי מחוקק אותו בצורה הרבה פחות דרקונית, והייתי אומר רק במקומות רחצה שיש בהם מתרחצים, ועל זה נותן 1,500 שקלים.

אופיר פינס-פז: אבל משום שהחוק כולל הכול, וגם אם מישהו ירד עם האוטו ליד ים-המלח, שכולם עושים את זה, ובצדק, ושם את האוטו, ושם אוהל, הרי מותר.

גדי צוקר: יש חניונים מסודרים לאורך החוף.

אופיר פינס-פז: אני עם האוטו שלי, על-פי החוק הגורף הזה, גם בחוף מאושר, עם הג'יפ שלי אני לא יכול לרדת לחוף.

אופיר פינס-פז: זה טמטום.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שתהיה מדיניות אכיפה חכמה, ואם באמת תופסים אדם שנוסע בתוך ציבור, זה דבר מקומם, מסוכן ומעצבן שראוי לענישה, שם תשימו קנסות.

אופיר פינס-פז: אבל אם תשימו קנס על כל אדם שירד עם האוטו שלו, זה לא הגיוני.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שתנהגו בצורה הגיונית.

נסים זאב: אני בעד שהקנס יהיה רק בחופים מוכרזים.

אופיר פינס-פז: ודאי, אבל זה לא קיים בחוק.

נסים זאב: אנחנו מדברים על דבר שלא היה עד כה, קנס מינהלי.

נסים זאב: אני אומר שנגביל את זה רק על חוף מוכרז, ואפילו להגדיל את הקנס.

נסים זאב: על חוף מוכרז אני מוכן שיהיה 1,000 שקלים.

זהר שקלים: עיקר העבירות מתבצעות בחופים לא מוכרזים.

דבורה סיילף: אנחנו שמחים על הבאת התקנות האלה לאישור.

דבורה סיילף: אנחנו בהחלט חושבים, מעבר לסכנה ולפגיעה בנפש, הכרוכה בנסיעה על חוף הים, שיש גם פגיעה חמורה בערכי טבע, פגיעה בלתי-הפיכה.

דבורה סיילף: אני חושבת שהתקנות האלה צריכות לחול על כל רצועת החוף, למרות שיש חופים מוכרזים ויש חופים שהם לא מוכרזים, חלק נכבד מחופי הארץ מאוד צרים וצפופים באוכלוסייה, למרות שהם לא מוכרזים, ובפועל אין ממש הבדל בין חוף מוכרז לחוף שהוא לא מוכרז.

דבורה סיילף: הם חופים צפופים, והסכנה היא סכנה גדולה, גם לנפש וגם לערכי הטבע, ולכן אנחנו תומכים בזה.

אופיר פינס-פז: את גם נגד מסלולי ג'יפים במדבר יהודה, בים-המלח?

אופיר פינס-פז: הם גם מזיקים לטבע, הם מזיקים לטבע אולי יותר.

דבורה סיילף: אני מסכימה אתך שגם במדבר יהודה צריך להסדיר מסלולים לטיולים, אבל חופי רחצה הם נורא צרים ומצומצמים והם צפופי אוכלוסייה, וחשוב לשמור עליהם.

אופיר פינס-פז: האם ההצעה של נסים זאב אפשרית מבחינה חקיקתית, לבוא ולומר: אנחנו מטילים קנס, אבל הקנס הוא לא על כל סעיפי החוק, אלא הקנס הוא רק על סעיפים מסוימים בחוק?

יפעת רווה: עבירות מינהליות יכולות להיות בתנאים.

יפעת רווה: לכן מבחינה משפטית טהורה זה אפשרי.

נסים זאב: אז אני גם בעד להגדיל את הקנס.

אופיר פינס-פז: הצו הוא לא שלנו, הוא של משרד המשפטים, של הממשלה.

אופיר פינס-פז: נגיד לממשלה שיש שתי אפשרויות, או שנלך עם הצו הזה בנוסח שלו, ונאשר עד 500 שקלים, או שנלך לחופים מוגדרים, ואז נאשר עד 1,500 שקלים.

אופיר פינס-פז: מה שתחליטו, מקובל עלינו.

אופיר פינס-פז: זה הצו שלכם, לא שלנו.

יפעת רווה: אפשר כמה דקות להתייעצות?

אופיר פינס-פז: תתייעצו ותחזרו אלינו.

אופיר פינס-פז: צו העבירות המינהליות (שינוי התוספת לחוק), התשס"א-2001

אופיר פינס-פז: אנחנו ממשיכים בנושא הבא.

אופיר פינס-פז: אנחנו מתחילים את החלק השני של הישיבה.

אופיר פינס-פז: המדינה מבקשת לאשר תקנות וצו העבירות המינהליות (פיקוח על עסקי ביטוח).

אופיר פינס-פז: פנה אלי שר המשפטים, ואני מניח שזה גם על דעתו של שר האוצר.

אורית לב: כן, בהחלט.

אופיר פינס-פז: גברת סמט, בבקשה.

אופיר פינס-פז: תציגי את הצו והתקנות, ונקיים עליהם דיון.

ציפי סמט: על המפקח על הביטוח מוטלת אחריות לפקח על חברות הביטוח כדי להגן על ציבור המבוטחים, על האמינות של פעולת המבטחים והסוכנים ועל יציבות חברות הביטוח, כאשר הכוונה, בהגנה על היציבות של חברות הביטוח, שוב, היא הגנה על המבוטחים, כדי שחברות הביטוח יוכלו לעמוד בהתחייבויות שלהן, כאשר מבוטחים יהיו זכאים לתגמולי ביטוח.

ציפי סמט: מובן שהאחריות הזאת מלווה בסמכויות.

ציפי סמט: אחת הסמכויות החשובות ביותר היא, כמובן, סמכות האכיפה.

ציפי סמט: אין טעם לחוקק, להציב דרישות ולהוציא הוראות, אם אין דרך לאכוף אותם.

ציפי סמט: נהפוך הוא, ככל שאתה מציג יותר דרישות, ואתה לא מסוגל לאכוף, אתה מאבד מסמכותך ומכוח ההרתעה שלך.

ציפי סמט: הכלי שניתן לנו עד היום לעניין זה, בסעיף 104 לחוק, הוא הגדרת עבירות מסוימות כעבירות פליליות.

ציפי סמט: זאת אומרת, המחוקק ראה את החומרה שבעבירות האלה והגדיר אותן כעבירות פליליות.

ציפי סמט: אבל, לדאבוננו, המכשיר הזה לא מספיק אפקטיבי, משום שיש לנו כאן נשק כבד מאוד, אבל אין לנו את הנשק הקל והמהיר כמו עבירות מינהליות.

ציפי סמט: יתרה מזאת.

ציפי סמט: לצערנו, מערכת המשפט היום קרובה למצב של קריסה, וכל תהליך פלילי הוא תהליך ארוך, מסובך, יקר, ולכן מאבד הרבה מאוד מהאפקטיביות שלו.

אופיר פינס-פז: את לא מציעה לבטל אותו, את מציעה להוסיף לו.

ציפי סמט: אני רוצה להוסיף לו את הכלי של העבירות המינהליות, שהיום יש תמיכה נרחבת מצד המערכת המשפטית ללכת בכיוון הזה, בגלל הקריסה של המערכת המשפטית, בגלל העומס הרב, שהיא לא מצליחה לעמוד בו.

ציפי סמט: אנחנו חושבים שזה כלי מתאים מאוד, אפקטיבי, מהיר, ולכן יהיה לו גם אפקט ההרתעה.

אופיר פינס-פז: כמה סוכני ביטוח, חברות ביטוח, גורמים בענף הביטוח, נמצאים בהליך פלילי בבית-משפט?

אופיר פינס-פז: אגב, זה בית-משפט מחוזי?

אורית לב: בית-משפט מחוזי זה רק כאשר המפוקחים, שזה חברות ביטוח, של סוכני ביטוח, לוקחים את המפקחת על הביטוח לבית-משפט כנגד ההכרעות שלה בתלונות ציבור.

אורית לב: אז האינסטנציה היא בית-משפט מחוזי.

אופיר פינס-פז: מה קורה ההפך, כשהיא לוקחת אותם?

אורית לב: זה תלוי בחומרת העבירות.

אורית לב: העניין המרכזי, כפי שציפי סמט שמה עליו את הדגש, הוא, שאנחנו לא מצליחים להפעיל את הכלי הזה.

אופיר פינס-פז: מה הבעיה להגיש כתב אישום?

אורית לב: בדיוק כאן אנחנו נתקעים.

אורית לב: אנחנו מקיימים פגישות שוטפות עם המשטרה, קיימנו בזמנו שיחות עם ראש אגף החקירות, סידבון, וכדומה, הם מבינים את החומרה, מבינים את הבעייתיות, לוקחים את הבקשה שלנו, מתחילים לדון, וזה מתמוסס.

אורית לב: לדוגמה, בגין אי-הגשת דוח כספי במועד, כאשר אז למפקחת על הביטוח נמנעת היכולת לדעת מה עם חברות הביטוח לגבי היציבות שלהם וכדומה, ולהפעיל את הפיקוח השוטף שלה, בגין אי-הגשת דוח במועד, היום המשטרה לא מטפלת.

אורית לב: יותר מזה, בדברים כמו מרמה ופעילות ללא רשיון או החזקת היתרי שליטה, אמצעי שליטה ללא רשיון, דברים חמורים ביותר, אנחנו לא מצליחים להגיש כתבי אישום ולהידון בבית-משפט.

אורית לב: אנחנו דנים בנושאים מאוד כבדים.

אורית לב: המפקחת על הביטוח היום לוקחת פרוייקט כמו הבנקים למשכנתאות, שיווק באמצעות בנקים למשכנתאות, זה נושא מאוד כבד, כל יהבה מוטל על זה, היא משקיעה זמן יקר מאוד, כאשר הדברים שכביכול הנם הקלים, שהם לחלוטין לא קלים מבחינת שוק הביטוח, נדחקים לקרן זווית.

אורית לב: הם לא מטופלים מבחינת הערכאות המשפטיות.

ציפי סמט: הדברים שמטופלים, למשל, זה נושא הקרטל, שהוא בוודאי נושא פלילי, ברור, בנושא של שיתוף פעולה קרטלי - - -

אופיר פינס-פז: זה עוד לא נגמר?

אופיר פינס-פז: כמה שנים אנחנו כבר עוסקים בזה?

ציפי סמט: החל משנת 1992, ועדיין יש הליכים משפטיים.

אופיר פינס-פז: אני מבין את הצורך בעבירות מינהליות.

אופיר פינס-פז: מצד שני, אם יש חשד שאנשים סרחו, והעבירות שהם ביצעו הן באמת עבירות פליליות - - -

אורית לב: אנחנו לא מוותרים, זו פררוגטיבה שלנו.

אורית לב: המפקחת על הביטוח תחליט אם זה המקום, בגין אי-הגשת הדוח.

אורית לב: סך הכול אנחנו מדברים פה על עבירות מאוד פשוטות להוכחה.

אורית לב: עבירות שאינן במחלוקת עובדתית.

אופיר פינס-פז: מה שאתם אומרים היום, שכרגע, למעט עניין הקרטל, שהוא עניין שעסקנו, ואנחנו מכירים, אין הליכים משפטיים.

ציפי סמט: יש עוד כמה עניינים שנתונים בשלבים כאלה או אחרים של הליכים משפטיים.

אופיר פינס-פז: יש עוד כתבי אישום כנגד גורמים בביטוח?

ציפי סמט: בעקבות הנפילה של הסנה יש תביעות, יש דברים כבדים.

אופיר פינס-פז: זה גם, אגב, דבר היסטורי.

ציפי סמט: נכון, אבל ההליכים עדיין לא הסתיימו, ואתה יודע יפה מאוד, שכאשר מסיימים אותם בערכאה ראשונה, הם עוברים לערכאה נוספת וכן הלאה.

ציפי סמט: העניינים הפליליים באמת מיועדים לטיפול בעבירות מאוד כבדות, אבל אם יש לנו חברות ביטוח שמאחרות בהגשת דיווחים, ולא מאפשרים לנו לבצע את הפעולה השוטפת שלנו, של מעקב אחרי היציבות שלהם, אם יש לנו סוכני ביטוח שמוכרים פוליסות ביטוח תוך מצג שווא והטעיה ברורה של הציבור, ויש לנו אפילו קלטות, הדברים מתועדים, כאן המקום.

אופיר פינס-פז: זו לא עבירה פלילית?

ציפי סמט: לא הצלחנו להזיז את העניין הזה.

ציפי סמט: נפגשנו כמה פעמים עם אנשי המשטרה, יש להם רצון טוב, הם רוצים לשתף פעולה, אבל לפי סדרי העדיפויות שלהם, זה פשוט לא מגיע לביצוע, אז מה עשינו?

ציפי סמט: בעצם לא נעשה דבר.

אורית לב: פה המפקחת מציגה תמונה מאוד עגומה.

אורית לב: זאת אומרת, המצוקה פה היא דרמטית.

אורית לב: לכן הרשות המפקחת חייבת את הכלי של עבירה מינהלית, כדי שיהיו לה שיניים, כדי שחוק הביטוח ייאכף.

אורית לב: תקנות העבירות המינהליות (קנס מינהלי - עבירת נהיגת רכב בחוף הים), התשס"א-‏2001 צו העבירות המינהליות (שינוי התוספת לחוק), התשס"א-2001

אופיר פינס-פז: אנחנו נשחרר את אנשי המשרד לאיכות הסביבה, שלא מבינים בביטוח.

אופיר פינס-פז: מה אתם מציעים?

יפעת רווה: אנחנו מציעים שתי הצעות חלופיות.

יפעת רווה: כמו שאמרתי, מבחינה משפטית אפשר לפצל את שני סוגי החופים, אבל לאחר התייעצות עם אנשי המקצוע לא נראה לנו שיש מקום לעבירה רק בחופים המוכרזים, וזאת כיוון שמסתבר שהרבה מהעבירות מבוצעות, והסיכונים נמצאים, דווקא בחופים הלא מוכרזים, שגם בהם יש אנשים שמתרחצים.

אופיר פינס-פז: אתם מעדיפים שנלך לאופציה של ה-500 שקלים?

יפעת רווה: זו אפשרות אחת, או אם אפשר לעשות את הפיצול, אבל שבחופים הלא מוכרזים יהיה 500 שקל, ובחופים המוכרזים יהיה סכום גבוה יותר.

אופיר פינס-פז: נסים זאב, תחליט מה שאתה רוצה, ואני אלך אתך.

נסים זאב: אני חושב שצריך לפצל את החופים.

נסים זאב: בחופים המוכרזים אני בעד מלוא חומרת הדין, עד 1,000 שקלים.

אופיר פינס-פז: נקבע 1,000 בחופים המוכרזים ו-500 בחופים הלא מוכרזים.

נסים זאב: אני בעד לא לקנוס בכלל בחופים הלא מוכרזים.

דורית ואג: שם מבוצעות רוב העבירות.

נסים זאב: לא התרשמתי שבאמת קיים נזק בחופים.

נסים זאב: אם אני מדבר על עניין התאונות או הסיכונים, לא התרשמנו שיש איזו סכנה, יכול להיות שהיה מקרה בודד.

זהר שקלים: היו הרבה מקרים.

נסים זאב: לא שמענו פה על שום דוח.

נסים זאב: אולי נקבל את ההחלטה בעוד מספר ימים.

נסים זאב: אם יהיה לי דוח שמראה שהיו פגיעות בנפש ובגוף, אולי אחליט אחרת.

זהר שקלים: החוק נחקק, והחוק נחקק משום שהיו הרבה פגיעות בנפש.

ג'ין אולמן: כל העניין בא לאור משום שבג"ץ דרש מאתנו לעשות את האכיפה.

נסים זאב: ראיתי שכתוב 100 מטר, האם אפשר להגביל את זה לפחות, ל-50 מטרים?

יפעת רווה: יש גבול למה שאנחנו יכולים לעבוד מעבר לחוק.

יפעת רווה: אם החוק מפצל את החופים, אנחנו יכולים לפצל, אבל כשהחוק במפורש קובע 100 מטרים, אני לא יכולה לשנות.

נסים זאב: יש הבדל בין 50 מטרים ל-100 מטרים.

נסים זאב: אם מדובר באוכלוסייה שיכולה להיפגע, אז 50 מטרים זה דבר סביר ביותר.

נסים זאב: רוב הציבור מתרכז ב-50 מטרים.

זהר שקלים: העבירה כבר נקבעה.

אופיר פינס-פז: 100 מטרים מהחוף כבר יש בתים.

אופיר פינס-פז: יש אזורים במדינת ישראל ש-100 מטרים מהחוף יש אנשים שגרים, ויש להם ג'יפים.

אופיר פינס-פז: אסור להם עכשיו לחנות ליד הבית?

זהר שקלים: זה לא חל, רק על רצועת החוף.

יפעת רווה: אפשר שבהנחיות פנימיות של אכיפה, האכיפה תהיה הגיונית.

נסים זאב: אם לא תקבעי את הכללים, מה ההיגיון?

יפעת רווה: אני לא יכולה לקבוע בתקנות בניגוד לחוק.

נסים זאב: אי-אפשר להשאיר את הדברים לשיקולו של פקח כזה או אחר, צריך להגדיר.

נסים זאב: אנחנו מוסיפים דבר שלא קיים, אני אומר: עד 50 מטרים.

אופיר פינס-פז: נציגת משרד הפנים, את שומעת את הדיון.

אופיר פינס-פז: החוק הוא גורף בצורה היסטרית.

אופיר פינס-פז: השאלה אם אתם מוכנים להתחייב בפני הוועדה להנחות את אגף האכיפה שלכם לאכיפה הגיונית, ולמנוע את מה שאנחנו רוצים למנוע, שלא ייסעו עם ג'יפים היכן שיש ציבור שמתרחץ, אנחנו לא רוצים שאנשים ייפגעו, אבל לא לעשות דברים חסרי היגיון.

אופיר פינס-פז: השאלה אם אתם מתחייבים כמשרד הפנים להנחות את המפקחים שלכם לנהוג במדיניות אכיפה הגיונית?

ג'ין אולמן: כל אלה שעברו את הקורסים להסמכה, אחרי שאנחנו הופכים את זה לצו עבירה מינהלית, אמור להיות שיעורי חזרה, לעדכן אותם, ואנחנו נעביר את ההוראה על ה-50 מטרים.

אופיר פינס-פז: אנחנו מאשרים 1,000 שקלים בחופים מוכרזים, ו-500 שקלים בחופים לא מוכרזים.

זהר שקלים: חופים שהם מוכרזים כשמורת טבע, אפשר שגם יהיה 1,000 שקלים?

אופיר פינס-פז: למה אנשים נוסעים בהם בכלל?

אופיר פינס-פז: תקנות העבירות המינהליות (קנס מינהלי - פיקוח על עסקי הביטוח), התשס"א-‏2001 צו העבירות המינהליות (שינוי התוספת לחוק), התשס"א-2001

אופיר פינס-פז: אני מבקש מהיועצת המשפטית של משרד האוצר לקרוא את התקנות והצו.

אופיר פינס-פז: אני מבקש שתקראי ותתעכבי במקומות, או על-פי שאלות שלנו, או על-פי צורך שלך להבהיר, מעבר למילים, את משמעות הדברים.

אורית לב: (קוראת סעיפים 1 ו-2 לתקנות העבירות המינהליות (קנס מינהלי - פיקוח על עסקי ביטוח), התשס"א-2001, מתאריך 10 ביולי 2001)

אופיר פינס-פז: כפל הקנס לא נראה לך מוגזם?

אורית לב: הסכומים זה, לכל יום 480 שקלים, זה מחצית מהקנס.

אורית לב: לגבי שני סעיפים בלבד, שזה החזקת אמצעי שליטה ללא היתר, אנחנו מדברים על הכפל.

אורית לב: הסכום, לפי חוק העונשין, זה 780.

אופיר פינס-פז: את מדברת על כל יום שעובר.

אורית לב: מרגע שהיטלנו את העבירה.

אורית לב: אנחנו יכולים לומר למפוקח: עוד שבועיים, אם לא תתקן, תוטל עליך עבירה, אבל ברגע שהוטל הקנס, כל יום שממשיכים, לדוגמה, לפרסם תיאור מטעה, הקנס הזה רץ.

אופיר פינס-פז: זה לא נראה לי.

אופיר פינס-פז: זה בניגוד למדיניות של שר המשפטים.

אופיר פינס-פז: אני מתפלא שהוא חתם על זה.

אופיר פינס-פז: שר המשפטים ביטל את כל כפל הקנסות.

אורית לב: (קוראת סעיף 3 והתוספת לתקנות העבירות המינהליות (קנס מינהלי - פיקוח על עסקי ביטוח), התשס"א-2001, מתאריך 10 ביולי 2001) (קוראת צו העבירות המינהליות (שינוי התוספת לחוק), התשס"א-2001, מתאריך 10 ביולי 2001).

אופיר פינס-פז: יפעת רווה, בבקשה.

יפעת רווה: אני רוצה להסביר שני נושאים.

יפעת רווה: האחד, הנושא של כפל הקנס; והשני, הנושא של עבירה נמשכת.

אופיר פינס-פז: קודם כול, מה גובה הקנס?

יפעת רווה: גובה הקנס, ב-61(א)(1) לחוק העונשין, זה 9,600 שקלים.

יפעת רווה: פריטים 1 עד 6 ו-9, זה מחצית, זה 4,900.

יפעת רווה: בפריטים אחרים, ב-7 ו-8 זה פי שלושה.

דרור קרידי: פי 1.5 מהקנס.

יפעת רווה: נכון, אתה צודק.

אופיר פינס-פז: זה 14,400.

אופיר פינס-פז: איך הפרוצדורה?

אופיר פינס-פז: אתם פשוט נותנים קנס?

אופיר פינס-פז: איך הפרוצדורה עובדת?

אופיר פינס-פז: נגיד שאישרנו, וזאב וינר, שהוא כתובת טובה לעניין הזה, לכאורה עבר עבירה, מה קורה?

ציפי סמט: נניח שחברת ביטוח לא מגישה במועד דיווח מסוים.

אופיר פינס-פז: נניח שהיא עושה דברים יותר חמורים.

אופיר פינס-פז: לא להגיש במועד זה נורא קל.

אופיר פינס-פז: את יודעת מה המועד, ואת רואה שהיא לא הגישה.

ציפי סמט: למשל, מוכרת פוליסה, כשלא קיבלה אישור.

אופיר פינס-פז: איך נודע לכם?

ציפי סמט: מישהו קנה פוליסה, ובא לברר אצלנו משהו, ואנחנו מסתכלים ורואים שהפוליסה הזאת מעולם לא הוצגה אצלנו ולא אושרה.

ציפי סמט: מובן שלפעמים קורה שאנחנו מפעילים בדיקות בעניין הזה, לפעמים ההוכחה מגיעה אלינו.

אופיר פינס-פז: יש לכם גורם אכיפתי שעושה ביקורת יזומה.

ציפי סמט: ודאי שהעובדים שלנו עושים ביקורות יזומות.

אופיר פינס-פז: נגיד שממנים אותי למפקח על הביטוח, הייתי שואל: איך אני מפקח על הביטוח?

אופיר פינס-פז: היו אומרים לי: יש 50 חבר'ה שעובדים מול החברות ומול הסוכנים והם נותנים לך דיווח, הם עוקבים אחריהם, במובן הטוב של המילה, אתה מקבל דיווח ולפי זה אתה מפקח על הביטוח.

אופיר פינס-פז: כך זה עובד?

איל בן-שלוש: אתה שואל את זה בהלצה?

אופיר פינס-פז: אני שואל ברצינות.

איל בן-שלוש: אני אציג בצורה מאוד פשטנית.

איל בן-שלוש: תיקח, למשל, רשות כמו המפקח על הבנקים.

איל בן-שלוש: למפקח על הבנקים יש לו יחידת ביקורת אכיפה.

אופיר פינס-פז: זה מה ששאלתי, האם יש לכם יחידת ביקורת?

איל בן-שלוש: לנו אין את כל האמצעים.

איל בן-שלוש: מה שאנחנו מבצעים היום, זה בעצם צעד ראשון לבניית יכולת אכיפה אמיתית.

איל בן-שלוש: לכן אנחנו עושים את זה בצורה מאוד מדודה.

איל בן-שלוש: במקור, כשרצינו להתחיל להפעיל את הצעד הזה, חשבנו על יותר מזה, אבל כיוון שהכלי הזה הוא כלי מאוד מיוחד, ואי-אפשר להטיל עליו עומסים שהוא לא יעמוד בהם, לכן הצו הזה הוא צו מאוד מינורי, ואי-אפשר מזה להקיש שלמפקח על הביטוח יש עכשיו אמצעי אכיפה והוא כליל השלמות.

איל בן-שלוש: זה חלק מצעדים נדרשים לשכלל את כלי האכיפה שלו.

נסים זאב: איך מגיעים לרוכשי הפוליסות?

איל בן-שלוש: למשל, גוף ממשלתי גדול רוכש לו בהסכם פוליסה, ומתברר תוך כדי דיונים שהפוליסה הזאת לא אושרה מעולם.

איל בן-שלוש: הוא מגיע אלינו, ואנחנו מבררים את זה.

נסים זאב: זה לא נקרא ניתוח, אם אתה מחכה למשהו מזדמן.

ציפי סמט: זה כמו משטרה, משטרה לא תופסת את כל הגנבים, היא תופסת חלק.

נסים זאב: אם אדם עובר באין כניסה, זה נראה לעין.

נסים זאב: אבל את לא תעצרי אדם ותגידי לו: תן לי את הפוליסה שלך לבדיקה.

נסים זאב: האם מחר אתם יכולים, לפי החוק הזה, לבוא לחברות ביטוח ולבדוק?

ציפי סמט: היום אנחנו יכולים.

ציפי סמט: תפסנו באמצעות ביקורת שלנו, בדרך זו או אחרת.

ציפי סמט: התגלתה לנו עבירה, אנחנו יכולים לבוא ולבדוק.

נסים זאב: מה היה עד היום?

איל בן-שלוש: היינו צריכים לשקול שיקול ציבורי.

איל בן-שלוש: האם ללכת עם עבירה כזאת להליך פלילי, על כל המשתמע ממנו - - -

ציפי סמט: שבדרך כלל ייקח חמש, שש, שמונה שנים.

איל בן-שלוש: ואז אתה עושה הסדרה מצוינת, חקיקה צרכנית נפלאה.

איל בן-שלוש: יושבים בוועדות של הכנסת ודנים בכל פסיק, איך אפשר להגן על הצרכן בצורה הטובה ביותר, ואחר כך משאירים אותנו חשופים, אין לנו שום כלי, או שאנחנו סוגרים את חברת הביטוח ואנחנו פוגעים בציבור רחב של מבוטחים - - -

אופיר פינס-פז: נגיד שהכללים האלה יהיו מופעלים מעתה, כתוצאה מהמכשיר הנוסף הזה, על-פי ניסיונכם בעבר, כלפי כמה גורמים או כמה אנשים הייתם מפעילים את המערכת החדשה?

ציפי סמט: קשה לי לדבר על מספרים.

אורית לב: יש כ-900 סוכנויות ביטוח תאגיד, שלא מגישות דיווחים במועד, נקודה.

אורית לב: אין עוררין, אין יוצא מן הכלל.

אופיר פינס-פז: מה זה כל כך נורא?

נסים זאב: מה הבעיה?

אופיר פינס-פז: אם מר וינר לא הגיש את הדוח שלו, אני אישן בלילה.

אופיר פינס-פז: הבעיה שלי עם אלה שמרמים.

אופיר פינס-פז: זה מה שמעניין אותי, לא אלה שלא הגישו את הדוח.

אופיר פינס-פז: מה שמעניין אותי זה לתפוס את העבריינים.

אורית לב: מבחינת החוק תהיה סנקציה פלילית על אי-הגשת דוח במועד.

אורית לב: יש דברים שכרוכים אחד בשני.

אופיר פינס-פז: מה שמעניין אותי, שחברת ביטוח לא תנצל לרעה את יכולתה.

איל בן-שלוש: דוח כספי הוא מסמך משפטי, שלא בכדי לא מגישים.

איל בן-שלוש: למשל, על דוח כספי רואה חשבון צריך לעשות ביקורת.

איל בן-שלוש: זה לא שממש קשה להם לשלוח עוד העתק.

אופיר פינס-פז: 900 גורמים לא מעבירים דוח?

אורית לב: פחות מ-900 גורמים.

אורית לב: תיקנו אותי שיש יוצאים מן הכלל.

אופיר פינס-פז: כולם מפחדים להגיש דוחות?

ציפי סמט: לא, מתרשלים ולא ממלאים את חובותיהם על-פי חוק.

איל בן-שלוש: המספר המדויק הוא 847 סוכנויות, ומתוכם בערך 250 מגישים, ולא תמיד במועד.

אופיר פינס-פז: אורית לב, אל תטעי את הוועדה.

אורית לב: זה מידע שקיבלתי מסגן המפקחת על הביטוח.

ציפי סמט: אני רוצה להביא דוגמאות אחרות, שבהן אני רוצה להבליט שהממד המספרי הוא לא זה שחשוב.

ציפי סמט: יש סוכנויות ביטוח גדולות, בין הגדולות, שמפיצות ביטוח תוך כדי הצגת מצגי שווא והטעיה של הציבור.

ציפי סמט: למשל, מעמידים דוכנים בקניונים, ובדוכנים האלה מוכרים פוליסות ביטוח, כאשר מציגים אותן בתור תוכניות חיסכון ללימודים גבוהים.

ציפי סמט: כאשר האדם מגיע הביתה, פתאום הוא מקבל בדואר את הפוליסה ורואה שזאת פוליסת ביטוח, הוא מצלצל לאותו מקום שמפנים אותו אליו, והוא אומר: אני רואה שזאת פוליסת ביטוח, אמרתם לי שזה חיסכון.

ציפי סמט: הם אומרים: הביטוח הוא בחינם.

ציפי סמט: הם מוכרים פוליסות שבהן 30%-40% מהכספים אינם מיועדים לחיסכון בתואנה שאלה הם כספי חיסכון.

ציפי סמט: אנשים אחר כך באים אלינו ואנחנו מנסים לעזור להם, ואנחנו עובדים על זה קשה מאוד, ועד היום לא הצלחנו להיות לעזר לאנשים האלה.

ציפי סמט: זה אחד הדברים המתסכלים ביותר שמפקח יכול להרגיש, לא להיות מסוגל לעזור במצב כל כך ברור.

ציפי סמט: הבאנו את זה למשטרה, כולל הקלטות בשעת מעשה ובשעת מכירה של פוליסות מהסוג הזה, והבאנו את הדברים האלה כבר לפני שנים, והדברים לא זזו ולא הגיעו לכדי כתבי אישום.

נסים זאב: זה הונאה או מרמה.

נסים זאב: למה אי-אפשר לתבוע, בלי שום קשר להצעת החוק?

ציפי סמט: אנחנו אפילו לא הצלחנו להפסיק את הפעולה.

נסים זאב: לפי הדוגמה שציינת עכשיו יש עניין של הונאה ומרמה, ואפשר לקיים תביעה בפני עצמה.

יפעת רווה: החוק הרי קיים.

יפעת רווה: כל מה שרוצים פה זה לא להטריח את בתי-המשפט בכל מיני עבירות של דיווח, שהעבירה נורא ברורה.

יפעת רווה: אדם לא דיווח, אין סיבה לקחת אותו לבית-המשפט עם כל ההליך.

יפעת רווה: יש הליך מאוד פשוט.

יפעת רווה: המגמה היא כמה שיותר לעבור לעבירות מינהליות, לא להשאיר את זה לבתי-משפט.

יפעת רווה: לאדם, בעבירה מינהלית, גם אין מרשם פלילי.

יפעת רווה: אם אתה מביא אדם לבית-משפט, אתה עושה לו רישום פלילי.

יפעת רווה: אנחנו מדברים על חובות של דיווח, על דברים שחלק מהם הם עבירות מאוד טכניות.

זאב וינר: דבר כזה יכול בהחלט להרתיע סוכני ביטוח להציג מצג שווא, כפי שציינה המפקחת על הביטוח.

זאב וינר: ברגע שאתה יודע שאתה יכול לקבל מחר קנס מינהלי, תחשוב פעמיים.

זאב וינר: משפטים לוקחים חמש, שש שנים ויותר מכך.

זאב וינר: יש סוכנות, שמתנהלת נגדה חקירה, והמשטרה כבר חוקרת שנים, עד שיגיעו למשפט, הם יסיימו את תפקידם כסוכני ביטוח.

זאב וינר: הם ממשיכים לעבוד כך.

ציפי סמט: בינתיים רבבות בתי-אב ישלמו כספים מעל ומעבר לנדרש, והם יבואו אלינו ויבקשו את הסעד שלנו, ואנחנו לא מסוגלים לתת להם את הסעד.

נסים זאב: האם זו עבירה על אותו יום או על כל יום?

נסים זאב: יכול להיות שבאותו יום הפיצו מספר פוליסות ומכרו ל-1,000 אנשים.

יפעת רווה: חוק העונשין מאפשר היום לתת קנסות על עבירה נמשכת.

יפעת רווה: זאת אומרת, יש סוגי עבירות שעושים כל הזמן, זו לא עבירה חוזרת.

יפעת רווה: למשל, לא מגישים דוח, כל יום שהדוח לא הוגש, זו עבירה.

יפעת רווה: חשבנו שזה בעייתי שהרשות לא תעשה חצי שנה שום דבר, ואז היא תגיש: חצי שנה לא הגשת את הדוח, עכשיו תיתן לי כסף על כל יום, אז ההסדר שקבענו בחוק הזה, שאנחנו אומרים: הרשות צריכה להטיל עליו קנס, קודם כול על העבירה הראשונה, על עצם זה שהדוח לא הוגש, והתרעה שאומרת לו: אתה צריך תוך שלושה ימים להגיש את הדוח שלך.

יפעת רווה: הוא לא עשה את זה וממשיך בעזות מצח לא להגיש, אז אפשר לתת על כל יום שהוא עובר את העבירה, כדי שיהיה הבדל.

נסים זאב: יש לכם את זה בסעיף?

איל בן-שלוש: בוודאי.

נסים זאב: אמרתם: כל יום.

אורית לב: זו הגדרתה של עבירה נמשכת בחוק העבירות המינהליות.

ציפי סמט: אחרי שנקבע בפעם הראשונה שנעברה עבירה ומוטל קנס, אנחנו נותנים לו התרעה, למשל, "תוך שבועיים נא להגיש את הדוח, אם לא תגיש דוח תוך שבועיים, נטיל עליך את הקנס".

נסים זאב: מה הזמן?

נסים זאב: שבועיים, שלושה ימים, חודש?

יפעת רווה: הם ייתנו התרעה, בהתרעה זה ייאמר.

נסים זאב: מי ייתן?

נסים זאב: אנחנו צריכים לקבוע את הימים.

אורית לב: המפקחת על הביטוח.

יפעת רווה: החוק לא מגביל היום.

יפעת רווה: החוק בעצם אומר שלכאורה מי שלא הגיש דוח במשך חצי שנה - - -

נסים זאב: אני בעד 30 ימים.

יפעת רווה: אתה לא יכול לכתוב את זה בחוק, כי זה כאילו שאתה מאפשר לו מעבר.

יפעת רווה: אותו אדם כבר עבר את העבירה.

ציפי סמט: במקרה של אי-הגשת דוח, אנחנו פועלים בדרך כלל בצורה הבאה: לא הגשת, אנחנו נותנים לך עוד שבועיים או עוד שלושה שבועות, והחל מאותו רגע, תתחיל לשלם את הקנס.

ציפי סמט: אבל כשאנחנו, למשל, מגלים הונאה כזאת, האם אנחנו רוצים לאפשר לאדם בידיעה להמשיך ולפעול?

נסים זאב: אני לא מדבר על הונאה, אני מדבר על הדוחות השוטפים.

יפעת רווה: לדוחות שוטפים יש לו זמן.

אורית לב: אחרי הרבעון יש לאדם חודשיים גרייס.

ציפי סמט: החוק כבר קבע.

נסים זאב: החוק מחייב כל רבעון?

ציפי סמט: כן, ואומר כמה זמן אחרי תום הרבעון.

ציפי סמט: החוק נתן לו זמן להיערך.

נסים זאב: עבר רבעון, ואדם לא הגיש דוח.

אורית לב: יש לו עוד 60 ימים.

ציפי סמט: עברו 60 ימים מעבר לסוף הרבעון, שזה המועד האחרון להגשת הדוח, והוא לא הגיש, ואז אנחנו פונים אליו.

ציפי סמט: בדרך כלל אנחנו פונים אליו עוד לפני זה ואומרים שבוע לפני תום המועד: לא הגיע, מה קורה?

ציפי סמט: עוד שבוע זה מסתיים, מדוע הדוח לא מגיע?

ציפי סמט: עבר השבוע, עדיין הדוח לא מגיע, אז עכשיו יש לנו את שיקול הדעת.

ציפי סמט: אנחנו יכולים להתקשר אליו ולשאול: מה קרה, מדוע לא הגשתם?

ציפי סמט: אם הוא אומר שיש לו איזה בעיה וכן הלאה, אנחנו מחליטים להתחשב, הוא מקבל עוד שבועיים, אבל למעשה הוא כבר קיבל חודשיים מראש, הוא היה צריך להיערך בזמן.

ציפי סמט: בדרך כלל, הגשת דוח זה עניין של היערכות בזמן ושל מאמץ.

ציפי סמט: הוא החליט שיש לו משהו יותר חשוב לעשות, שהדוח לציבור יכול לחכות.

אופיר פינס-פז: אני מבקש לשמוע את איגוד חברות הביטוח.

משה ויינרב: בעיקרון, אנחנו לא מתנגדים לצו.

משה ויינרב: יש נקודה אחת בלבד שקצת מטרידה אותנו, והעלינו אותה אתמול בפני הגברת רווה, והיום בפני אורית לב, ולא קיבלנו מענה, והייתי מבקש שניתן לזה מענה.

יפעת רווה: קיבלתם מענה לא מספק.

משה ויינרב: לגבי סעיפים 55, 56, שדנים בתיאור מטעה, עלולה לעלות השאלה שהטלת הקנס תהווה בגדר הודאה לתביעה אזרחית ייצוגית, ואנחנו מבקשים לוודא שלא ייווצר המצב הזה.

אופיר פינס-פז: בתקנות כתוב: רק אם עשיתם דבר מטעה ביודעין.

אופיר פינס-פז: אם אתם טוענים שזה לא ביודעין, זה לא יחול עליכם.

משה ויינרב: אני אסביר את עצמי.

משה ויינרב: יש היום מצב בחוק הישראלי שהרשעה ומשפט פלילי מהווים ראיה לכאורה למשפט אזרחי.

משה ויינרב: אנחנו רוצים להבטיח מצב שלא יתפרש כאילו העובדה שמישהו שהטילו עליו קנס כזה, ולא מחה על העניין, זה לא יהווה ראיה.

אופיר פינס-פז: אתם לא יכולים להבטיח את זה בצו הזה.

יפעת רווה: זו לא תהיה ראיה לפי פקודת הראיות, כי פקודת הראיות מדברת על הרשעה במשפט פלילי.

יפעת רווה: הסברתי ליוסי לוי שאדם יכול לבוא ולהגיד: האדם שילם קנס מינהלי, זו ראיה כמו כל ראיה אחרת, ואיש לא יכול להבטיח לך אחרת.

אופיר פינס-פז: בוא נאמר שאתה צודק, שקיבלת קנס על העניין הזה ונדרשת להפסיק את זה.

אופיר פינס-פז: יבואו נסים זאב ואני, שאנחנו עושים אצלך את הביטוח, ונגיד: סליחה, אדוני, רימית אותנו, אני תובע אותך.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שתבין שהכנסת מייצגת את הציבור.

אופיר פינס-פז: אם המדינה החליטה להעניש חברת ביטוח בהליך מינהלי, נכון שהמשקל שלו הרבה פחות חזק מאשר הליך פלילי, בוודאי שכאשר זה יבוא לבית-המשפט, תוקף הקנס יהיה מופחת לעומת אם זה היה פסק-דין של בית-משפט, אבל עדיין זכותי אחר כך לבוא ולהגיד: סלח לי, תחזיר לי את הכסף.

משה ויינרב: זכותך, אני לא מתנגד.

משה ויינרב: אבל שימו לב שאנחנו מדברים על תיאור מטעה שזה לא תמיד CLEAR CUT.

זאב וינר: לדעתי, החוק עוזר לו.

זאב וינר: החוק אומר דבר ראשון, שמי ששילם את הקנס, כופרה העבירה.

יפעת רווה: לפי פקודת הראיות זו לא הרשעה.

זאב וינר: דבר שני, גם אין מרשם פלילי.

זאב וינר: היכולת להביא את זה כראיה היא לחקור אותו בחקירה שכנגד, לשאול אותו אם הוא שילם.

יפעת רווה: כשאיגוד חברות הביטוח דיברו אתי בטלפון הם רצו הבטחה שלא ישתמשו בזה, אני לא יכולה להבטיח דבר כזה.

אופיר פינס-פז: סוכני הביטוח, בבקשה.

זאב וינר: ראשית, כמו תמיד, אנחנו מברכים על התקנות.

זאב וינר: אנחנו תמיד צידדנו וחשבנו שצריך לתת יותר יכולת אכיפה.

זאב וינר: בהמשך למה שאמרה המפקחת על הביטוח, לצערי הרב יש סוכנויות ביטוח שבאמת מציגות מצג שווא בדוכנים בקניונים, יש סיפורים מפה ועד להודעה חדשה, שאני חוויתי אותם גם באופן אישי.

אופיר פינס-פז: מותר לסוכן, שהוא מייצג בעצם חברות, לעשות פעולות על דעת עצמו?

זאב וינר: אסור לו, והוא עושה את זה.

זאב וינר: הוא אומר, למשל, תקבל 6% בתוכנית חיסכון, ריבית מובטחת.

זאב וינר: הוא מספר סיפורים מפה ועד להודעה חדשה.

זאב וינר: אתה מגיש את זה למפקחת, ובגלל אי-יכולת האכיפה אתה מגיש תלונה למשטרה, התלונה הזאת תתברר כשהוא כבר יעזוב את ענף הביטוח.

זאב וינר: יש עכשיו חקירה נגד סוכנות כבר מספר שנים, עד שזה יגיע למשפט הוא כבר מכר וממשיך לעשות אותן פעולות.

זאב וינר: מגיעות אלינו תלונות מאזרחים, אנחנו מעבירים את זה למפקחת על הביטוח, ואין מה לעשות.

זאב וינר: לכן קנס מינהלי בהחלט ירתיע אותו.

זאב וינר: הוא לא יפתור, אבל הוא בהחלט ירתיע.

זאב וינר: יש חשיבות לקבוע קריטריונים לסמכויות, יש חשיבות איך מפעילים אותם ואיך מיישמים אותם בשטח.

זאב וינר: מה שאומרים פה הוא די רחב, וצריך לעשות קריטריונים שגם יהיו מובנים.

זאב וינר: לאחר שהנושא הזה יתקבל, אנחנו בלשכה, ניידע, נפרסם ונודיע לסוכנים כיצד עליהם להתנהג.

זאב וינר: לכן צריך שהתקנות האלה ייושמו בעוד כחצי שנה.

אופיר פינס-פז: מה נציגי הממשלה הציעו?

יפעת רווה: 30 ימים.

אופיר פינס-פז: יהיו 90 ימים.

ג'ון גבע: דבר ראשון, בפסקה האחרונה שאמר הנשיא וינר לעניין הפרסום.

ג'ון גבע: גם אם הפרסום הוא 90 ימים, יש לשים לב להוראות החוק שאומרות מפורשות שניתן בתקנות האלה להשתמש גם לגבי עבירות שנעברו לפני פרסום התקנות.

ג'ון גבע: היינו מבקשים לא לבצע תחולה רטרואקטיבית.

ג'ון גבע: סעיף 1(ג) לפי חוק העבירות המינהליות אומר: "נקבע בתקנות, לפי סעיף קטן (א), כי עבירה פלונית היא עבירה מינהלית, יחולו הוראות חוק זה גם לגבי עבירה שנעברה לפני - - -".

אופיר פינס-פז: זה החוק.

ג'ון גבע: אפשר לסייג בתקנות, שהתחולה לא תהיה רטרואקטיבית.

יפעת רווה: הרעיון היה שאומרים להביא אדם לבית-משפט, במקום להביא אותו לבית-משפט, ייתנו לו עבירה מינהלית.

ג'ון גבע: למרות שפרסום התקנות, או תחולתן, יהיו 90 ימים, את אומרת שתפעילי אותן, גם לגבי עבירות, לפני שנתיים.

יפעת רווה: קודם כול, יש התיישנות של שלוש שנים.

ג'ון גבע: לכן אמרתי "שנתיים".

יפעת רווה: אני מניחה שהרעיון שעמד מאחורי הסעיף הזה, כי לא הייתי כשחוקקו אותו, שהפיכת עבירה לעבירת מינהלית זה לא עניין מהותי, אלא עניין פרוצדורלי של אכיפה.

אופיר פינס-פז: את הפרשנות הזאת אני לא יכול לקבל.

אופיר פינס-פז: נניח שאני עבריין פוטנציאלי, ועשיתי חשבון שלמפקחת אין כלים, ואני לוקח צ'אנס, ירצו, יביאו אותי לבית-משפט.

אופיר פינס-פז: אמרתם שזה התחיל ב-1992, אנחנו ב-2001, אלוהים גדול.

אופיר פינס-פז: פתאום השתנו הכללים של הטיפול בעבריינות, אם הייתי יודע שהם ישתנו, לא הייתי עושה את העבירה.

אופיר פינס-פז: זה לא עניין טכני, זה עניין מהותי.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא מקבלים חקיקה רטרואקטיבית בעיקרון, אלא אם כן אנחנו משתכנעים שאין ברירה.

אופיר פינס-פז: יש מצב מסוים שאם אתה לא מחוקק רטרואקטיבית, אתה מבצע עוול נורא.

איל בן-שלוש: אדם עבר עבירה, אין פה רטרואקטיביות בכלל.

אופיר פינס-פז: תמצא אותו עובר את אותה עבירה עכשיו.

איל בן-שלוש: אדם עבר עבירה, הוא עבריין.

אופיר פינס-פז: תגיש נגדו כתב אישום.

אופיר פינס-פז: אבל אתה לא רוצה, אתה לא יכול, אין לך כלים, לא בא לך, המשטרה עסוקה.

יפעת רווה: בעניין הזה אני צריכה להתייעץ עם האחראית על חקיקת משנה, כי ג'ון גבע מציג פה משהו שמנוגד לחוק.

יפעת רווה: מה שאמרתי זה לא דבר שאני חושבת או לא חושבת, הסברתי מה היה הרעיון, שאני מניחה, שהביא לחקיקת החוק הזה.

יפעת רווה: אבל זה בחוק, זה לא דבר שאני ממציאה עכשיו.

דורית ואג: זה לא רטרואקטיבי, העבירה כבר קיימת.

איל בן-שלוש: הקנס הוא לא רטרואקטיבי.

אופיר פינס-פז: ההערה נאמרה, החלפנו עליה דעות.

אופיר פינס-פז: ממשיכים.

ג'ון גבע: יחד עם ההערה הזאת אנחנו בעד, אם קיימים כתבי אישום, להמיר אותם לעבירות מינהליות, כי זה תורם.

יפעת רווה: מה שאתה אומר עכשיו זה הפוך.

ג'ון גבע: יש הבדל בין כתב אישום קיים שאת ממירה אותו לעבירה מינהלית - - -

אופיר פינס-פז: אל תיכנס לזה.

ג'ון גבע: הנושא השני זה סעיף 100 לחוק, הסעיף האחרון בתקנות.

ג'ון גבע: דבר ראשון, יש הבדל ניסוח, כי פה כתוב "שימוש במילה 'ביטוח' או בכל מילה הנגזרת ממנה שלא בהיתר", בה בשעה שחוק הפיקוח מדבר על "לא ישתמש אדם, פרט לבעל רשיון, במילה ביטוח" וכן הלאה.

ג'ון גבע: בחוק מדובר גם על רשיון וגם על היתר, ופה כתוב רק "היתר".

אורית לב: אפשר לתקן את זה.

ג'ון גבע: רצוי לתקן גם למילה "רשיון".

ג'ון גבע: דבר שני.

ג'ון גבע: נשאלת כאן השאלה האם רשאית המפקחת, מכאן ולהבא, דהיינו, ברגע שהתקנות האלה תתקבלנה, להפעיל את סמכותה ביישום העבירה המינהלית והקנס הבא בצדו על מי שאינם מבטחים או סוכני ביטוח.

ג'ון גבע: עד היום היו אמירות שהמפקחת לא יכולה לאכוף את סמכותה על מי שאינו סוכן ביטוח או מבטח על-פי חוק.

איל בן-שלוש: מי שעסק ללא רשיון, לא נמצא בתחולת החוק, זה אבסורד.

אופיר פינס-פז: אין ויכוח ביניכם.

אופיר פינס-פז: הוא רצה לוודא אם הם בתחולת החוק.

אופיר פינס-פז: הוא אומר כן, ואתה אומר כן, והכול בסדר.

ג'ון גבע: האם "מבטח" הכוונה גם קרן פנסיה?

ציפי סמט: כן.

ג'ון גבע: אלה התקנות הראשונות שבאות להסדיר סקטור.

ג'ון גבע: אומנם התוספת מגדירה סקטורים, אבל כתקנות, אין תקנות לסקטורים.

ג'ון גבע: וזה סקטור הביטוח.

ג'ון גבע: אין כאן הבחנה בין סוכן ביטוח לבין חברת ביטוח לעניין גובה הקנס.

ג'ון גבע: גובה הקנס הוא אחיד.

ג'ון גבע: יש הבדל מהותי וגדול גם ביכולת הכספית וגם בחומרת העבירה.

ג'ון גבע: יש הבדל גדול מאוד בין חברת ביטוח שלא מגישה דוח ציבורי לבין סוכן ביטוח שלא הגיש דוח.

ציפי סמט: יש לנו דיפרנציאציה מסוימת.

ציפי סמט: למשל, בסעיפים שנוגעים רק לחברות ביטוח, למשל, כאשר מדובר על חברת ביטוח שיש חשש ליציבותה או לניהולה התקין.

ג'ון גבע: זה החוק אומר.

ציפי סמט: אנחנו מבקשים קנס הרבה יותר גבוה.

ציפי סמט: במקום חצי, פעם וחצי.

ג'ון גבע: סעיף 50 נופל ב-4,800 שקלים, גם למבטח וגם לסוכנות.

איל בן-שלוש: אתם מציעים שחברות ביטוח ישלמו יותר?

ג'ון גבע: כן, בוודאי.

אורית לב: פרק העונשין קובע מדרג של הקנסות או מאסר.

אורית לב: הוא מחלק ואומר: יש סעיפי מאסר שלוש שנים או קנס בגובה מסוים, עבירות אחרות - מאסר שנתיים וקנס פחות וכדומה.

אורית לב: אני לא רואה בפרק העונשין שיש הפרדה לעניין סוכנים או חברות ביטוח.

אורית לב: באותו סעיף 104(ב) הוא אומר: מי שהפר הוראות 24 ו-28(ב) - - -

ג'ון גבע: שיקול הדעת הוא של בית-המשפט.

ג'ון גבע: פה מדובר על סמכות מינהלית, אפילו לא כתוב "יסוד סביר".

ג'ון גבע: הערה אחרונה.

ג'ון גבע: אנחנו מבקשים, במידה ויופעל סעיף האכיפה בעבירה מינהלית, שלא ייפגע רשיונו של הסוכן, שלא יהיה גם זה וגם זה.

ג'ון גבע: יש היום סמכות למפקחת לפגוע ברשיונו של סוכן ביטוח שעבר עבירה.

איל בן-שלוש: אתה רוצה חסינות?

ג'ון גבע: אם החלטתם ללכת על כתב אישום, הוא בסיכון שהוא יפסיד את הרשיון.

אופיר פינס-פז: אדם לא נשפט פעמיים על אותה עבירה.

יפעת רווה: יש עניין מניעתי ויש עניין עונשי.

אופיר פינס-פז: חברים, אני רוצה לסכם את הדיון.

אופיר פינס-פז: אני מקבל את התקנות והצו בעיקרון, אנחנו חושבים שזה נכון, ומי שהשתתף בדיון ודאי התרשם שזה נכון, כולל הגורמים הרלוונטיים, לא רק המדינה.

אופיר פינס-פז: ההערות לשינוי שאני מציע, בהסתמך גם על מה שאחרים הציעו: האחת, אני מבקש את העניין השוטף, יום אחר יום, לא לאשר.

אופיר פינס-פז: אני לא מקבל את זה.

יפעת רווה: לא היית פה כשהסברתי את העניין הזה.

יפעת רווה: צריך להבין שאין הבדל בין אדם שאיחר בחצי שנה לבין אדם שאיחר בחודשיים.

אופיר פינס-פז: גברת רווה, כידוע לך, עברתי בחודשים האחרונים עשרות הצעות לשינוי האכיפה מבתי-משפט לקנסות, והתנגדתי לדבר הזה גם במקומות אחרים.

אופיר פינס-פז: יש דרך לפקח ולחזור ולפקח, ולבוא אחרי שבוע ולראות שהעבירה עדיין מבוצעת, ולהטיל קנס נוסף וכן הלאה.

יפעת רווה: אי-אפשר, כי זה על אותה עבירה.

יפעת רווה: זה בדיוק ההבדל בין עבירה נמשכת לאותה עבירה.

יפעת רווה: אין שום דרך אחרת מלבד עבירה נמשכת.

אופיר פינס-פז: לא יכול להיות שאדם מקבל 14,400 שקלים - - -

אורית לב: זה לא אדם, זה חברת ביטוח.

אופיר פינס-פז: גם חברת ביטוח זה אנשים.

יפעת רווה: היא לא תקבל קנס נמשך, אם היא תתקן את זה מיידית.

אופיר פינס-פז: קנס של 14,400 לחברת ביטוח, ואז אומרים לה: כל יום שלא תיקנת את הליקוי, שאני קבעתי שזה ליקוי, לא בית-משפט קבע שזה ליקוי, אני, המפקח על הביטוח, קבעתי שזה ליקוי, אני עושה כפל קנס.

איל בן-שלוש: לא כפל קנס.

איל בן-שלוש: כל יום 480 שקלים.

יפעת רווה: וזה אחרי שהיא קיבלה כבר את הקנס הראשון, והיא ממשיכה לא לשלם.

אופיר פינס-פז: איפה זה כתוב?

דרור קרידי: ב-2(ג).

יפעת רווה: אתה מדבר על עבירה חוזרת שזה משהו אחר, שהיא עושה בשנה הזאת ושנה אחרי זה היא עושה אותה עבירה, ואז יש לה כפל.

יפעת רווה: זה דבר נפרד.

יפעת רווה: יש עבירה נמשכת, שמוסרים לה הודעה על תשלום קנס, אומרים לה לשלם, היא משלמת את הקנס, וממשיכה לעשות הפרה.

יפעת רווה: אומרים לה כל יום: יהיו עוד 400 שקלים.

אופיר פינס-פז: היכן זה כתוב?

יפעת רווה: זה כתוב בסעיף 2(ב)(1): " מחצית הקנס כאמור בסעיף 61(ג)".

יפעת רווה: סעיף 61(4) זה משהו כמו 900 שקלים, לכן זה יוצא 400 שקלים לכל יום.

ג'ון גבע: עד 485 שקלים.

יפעת רווה: בעבירה מינהלית אין עד, עבירה מינהלית זה לא לפי שיקול דעת.

אופיר פינס-פז: מה זה כפל הקנס?

יפעת רווה: זה עניין של עבירה חוזרת, וזה לא קשור לנושא ששר המשפטים דיבר עליו.

יפעת רווה: עבירה חוזרת מוגדרת בחוק העבירות המינהליות, שמאפשר לקבוע קנס נפרד לעבירה חוזרת.

יפעת רווה: זה מאוד מקובל.

יפעת רווה: אדם עבר עבירה.

יפעת רווה: אחרי חודשיים, בלי קשר לעבירה הראשונה הוא עבר עוד פעם עבירה, אז נותנים לו קנס גבוה יותר.

יפעת רווה: זה שונה לחלוטין מהנושא של עבירה נמשכת.

נסים זאב: באי-הגשת הדוח, לא מקובל עלי שכל יום הוא יקבל קנס, ולא משנה מה הסכום.

נסים זאב: צריך אפשרות של עוד שבועיים מינימום.

אורית לב: נותנים לו.

נסים זאב: אחרי ה-60 ימים כל יום הוא מקבל קנס.

יפעת רווה: חשבנו שלא נכון לתת קנס מלכתחילה, ולהתחיל לצבור את זה אחרי חצי שנה, אחרי שנה, מתי שהרשות מחליטה.

יפעת רווה: אז אמרנו: אם אחרי שנתנו את הקנס, ואחרי שניתנו כל ההתרעות, זאת אומרת, עבר המועד, והוא לא שילם את הכסף, ונתנו לו קנס מינהלי, והוא ממשיך לא להגיש את הדוח, רק אז נותנים לו 400 שקלים על כל יום, אחרת לא נותנים טריגר.

יפעת רווה: הוא אומר: אני אשלם את הקנס ולא אגיש את הדוח, זה משתלם לי.

ציפי סמט: למה שהוא יתאמץ אחר כך להגיש את הדוח?

יפעת רווה: הוא ישלם, יכפר על העבירה, וגמרנו.

ציפי סמט: ולא יגיש לי עוד חצי שנה את הדוח.

נסים זאב: אני לא מדבר על חצי שנה, אני מדבר על לתת לו שבוע.

אורית לב: נותנים לו חודשיים אחרי הרבעון.

אופיר פינס-פז: בכפוף לתיקונים שביקשתי, מי בעד אישור התקנות?

אופיר פינס-פז: מי נגד?

אופיר פינס-פז: בעד - 3 נגד - אין תקנות העבירות המינהליות (קנס מינהלי - פיקוח על עסקי ביטוח), התשס"א-2001 אושרו.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: מי בעד אישור הצו?

אופיר פינס-פז: מי נגד?

אופיר פינס-פז: הצבעה בעד - 2 נגד - אין צו העבירות המינהליות (שינוי התוספת לחוק), התשס"א-2001 אושר.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: התקנות והצו אושרו.