ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 15, פרוטוקול מספר 293, 2001-04-22 11:00

חברי הוועדה: דוד טל רחמים מלול יוסף פריצקי אברהם רביץ

מוזמנים: ענת אסיף, עו"ד משרד המשפטים ענר הלמן, עו"ד פרקליטות המדינה תג"ד חיים שמואלביץ יועמ"ש –שב"ס רב כלאי שמעון בר-גור לשכה משפטית, שב"ס רפ"ק גיורא עזורי אמ"ן חנה אטקס סגן מנהל שרות מבחן למבוגרים, משרד העבודה והרווחה שופטת עיריה היומן-מרדכי יו"ר ועדת שחרורים – כלא שאטה שופט דוד מועלם יו"ר ועדת שחרורים – כלא השרון רמי רובין, עו"ד יועמ"ש, הנהלת בתי המשפט אלה אבן-שושן הנהלת בתי המשפט אברהם הופמן מנכ"ל הרשות לשיקום האסיר דבורה לוז יועצת מחוזית ברשות לשיקום האסיר שלמה אסיר משוחרר בשיקום אסף הראל, עו"ד לשכת עורכי הדין שמואל צנג, עו"ד לשכת עורכי הדין ד"ר מרדכי ורטהיימר נציב שב"ס לשעבר פרופ' לסלי סבה החוג לקרימינולוגיה – אונ' העברית דורי פינטו,עו"ד סגן הסנגור הארצי רג'ין יהודה-חלף משרד האוצר

קצרנית: נושא:

קצרנית: הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר, התשס"א –2001 – המשך הדיון הכללי ודיון בסעיפי החוק.

קצרנית: הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר, התשס"א-‏2001.

אופיר פינס-פז: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

אופיר פינס-פז: הנושא: הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר – המשך דיון.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להפנות את תשומת לב משרד המשפטים, שירות בתי הסוהר והנהלת בתי המשפט לקטע מידיעה עיתונאית של גדעון אלון בעיתון הארץ, לגבי מחלוקת על מימון ועדות שחרורים של שב"ס.

אופיר פינס-פז: הייתי רוצה שתתייחסו לזה בדברים שלכם.

אופיר פינס-פז: כבוד השופטת עיריה היומן-מרדכי, אני מבין שאת יושבת-ראש ועדת שחרורים בכלא דמון, נכון?

עיריה היומן-מרדכי: לא, בכלא שאטה.

אופיר פינס-פז: תספרי לנו קצת על צורת העבודה של ועדת השחרורים שאת עומדת בראשה, מה הרכבה, באיזה תדירות היא נפגשת, איך היא לוקחת את האחריות שלה.

אופיר פינס-פז: הייתי מבקש שתתייחסי גם לצדדים התקציביים, כמה שאתה מכירה.

אופיר פינס-פז: את, אגב, שופטת בפועל?

עיריה היומן-מרדכי: עסקתי בתקציבים בגלגולי הקודמים.

עיריה היומן-מרדכי: מכיוון שאני חושבת שאנשי ההנהלה יוכלו להתייחס לנושא התקציבים, אני הותיר להם את המלאכה.

עיריה היומן-מרדכי: אני רק אציין שפעמים רבות אנחנו מחפשים לשפר, לקצר בירוקרטיה.

עיריה היומן-מרדכי: .

דוד טל: האם את חושבת, גברתי, שזה נכון וראוי שבגלל חוסר תקציבים או בגלל ויכוח בין משרדים שונים – משרד המשפטים מחד והמשרד לביטחון פנים מאידך – לא ידונו בבקשתו של אסיר שעתיד אולי להשתחרר?

עיריה היומן-מרדכי: אני לא מתייחסת לשאלה של תקציבים.

עיריה היומן-מרדכי: מנסיוני אני יודעת שאת התקציבים האלה צריך למצוא.

עיריה היומן-מרדכי: הרבה פעמים אנחנו מחפשים את השינוי כיוון שאנחנו מגלים בעיות.

עיריה היומן-מרדכי: במקרה של ועדת השחרורים, הניהול של השב"ס הוא מעל ומעבר.

עיריה היומן-מרדכי: הם עורכים את הרשימות כך שהחומר מוכן כראוי.

עיריה היומן-מרדכי: נכון שבמשטרה יש גיליון, אבל בשב"ס יש טופס ממוחשב.

עיריה היומן-מרדכי: אנחנו מקבלים את החומר כך שבשנייה או בדקה וחצי אנחנו יודעים איזה תקופות מאסר הוא ריצה, אם זה רצידיביסט וכו'.

אופיר פינס-פז: איך הפרוצדורה הולכת?

עיריה היומן-מרדכי: הפרוצדורה טובה.

אופיר פינס-פז: אני לא רוצה לחלק ציונים.

דוד טל: למה לא?

דוד טל: אם הם עושים עבודה טובה, ראוי ונכון לחלק להם ציון טוב.

אופיר פינס-פז: תתארי לוועדה יום עבודה של ועדת שחרורים.

אופיר פינס-פז: יום עבודה מתחיל בשעה 9:00 בבוקר?

עיריה היומן-מרדכי: 8:30,9:00.

אופיר פינס-פז: בכמה אסירים אתם דנים ביום עבודה?

עיריה היומן-מרדכי: בין 30 ל-40.

אופיר פינס-פז: זה טירוף, לא?

עיריה היומן-מרדכי: בבית משפט יכולים להיות 100 תיקים ביום דיונים.

אופיר פינס-פז: כמה שעות אתם יושבים?

עיריה היומן-מרדכי: זה תלוי גם בשופט וגם בתיקים שיש באותו יום.

עיריה היומן-מרדכי: אני לא סיימתי יום כזה לפני שעה 15:00.

עיריה היומן-מרדכי: הרבה פעמים זה עד 16:00,16:30.

אופיר פינס-פז: האסירים עצמם מופיעים בפני הוועדה?

עיריה היומן-מרדכי: בוודאי, האסירים מיוצגים.

עיריה היומן-מרדכי: לפעמים הם מבקשים לדחות את מועד הדיון בכדי להביא את עורך הדין שלהם.

עיריה היומן-מרדכי: עוד לא נתקלתי בנציג של המדינה שהתנגד לדחות דיון בגלל הסיבה הזאת.

עיריה היומן-מרדכי: אנחנו מנסים להתאים את עצמנו ככל שניתן למועדים שבהם העו"ד שלהם יכול להגיע.

אופיר פינס-פז: כמה זמן עורך דיון ממוצע עם אסיר?

עיריה היומן-מרדכי: אין דיון ממוצע.

עיריה היומן-מרדכי: יש מצבים שהמדינה מסכימה.

עיריה היומן-מרדכי: במצב שהמדינה מסכימה אנחנו מדברים על דיון יחסית קצר.

עיריה היומן-מרדכי: הוועדה כמובן סוברנית להחליט שמה שהמדינה מסכימה לא ראוי, אבל אלה מקרים חריגים.

עיריה היומן-מרדכי: הדיון תלוי בכל מקרה לגופו.

עיריה היומן-מרדכי: יש מצבים של אלימות במשפחה או עבירות מין במשפחה שמחייבים חוות דעת נוספות.

עיריה היומן-מרדכי: אם זה עבירות ביטחוניות צריך לעיין בחומר בטחוני.

עיריה היומן-מרדכי: אם יש דוחות על הפרות משמעת, בריחה, אי חזרה מחופש, שימוש בסמים הדיון קצר מאוד.

עיריה היומן-מרדכי: הדיונים מתארכים ככל שהתיק מורכב יותר.

אופיר פינס-פז: האם כל אסיר עולה באופן אוטומטי לוועדה?

אופיר פינס-פז: שב"ס לא יכול למנוע מאסיר לעלות לוועדה?

עיריה היומן-מרדכי: הם עולים באופן אוטומטי.

עיריה היומן-מרדכי: הם אפילו לא מגישים בקשות.

עיריה היומן-מרדכי: לעיתים הם עולים עוד לפני השליש.

עיריה היומן-מרדכי: עצם הידיעה של אסיר שעולה לוועדה משפיעה על התנהגותו, משפיעה על הציפיות שלו.

עיריה היומן-מרדכי: יש מצב אבסורדי שצויין על ידי בית המשפט העליון וצויין על ידי ועדות שחרורים מספר פעמים, שמי שנידון בעודו במאסר ולא צירף תיקים או עבר עבירות ונידון במהלך מאסרו לתקופת מאסר נוספת, עולה אוטומטי לוועדה אפילו אם לא עברה חצי שנה של בקשה לדיון חוזר.

עיריה היומן-מרדכי: מיד, איך שמתווספת לו התקופה, בוחנים אם עבר שליש, ואם עבר שליש מביאים אותו אלינו.

עיריה היומן-מרדכי: מה התחדש?

עיריה היומן-מרדכי: שהוא נשפט ונידון בגין עבירות נוספות.

אופיר פינס-פז: למה הוא עולה?

עיריה היומן-מרדכי: הוא עולה לפי הנוהל הקבוע היום.

דוד טל: אבל הוא נדחה על הסף.

עיריה היומן-מרדכי: אנחנו נדרשים לדון בו.

עיריה היומן-מרדכי: בוועדות שחרור ציינו כבר כמה פעמים שזה אבסורד שמי שנשפט והתווספה לו תקופה נוספת דנים בו עוד טרם עברה התקופה.

אופיר פינס-פז: זה כאילו תמריץ לעשות עוד עבירות.

עיריה היומן-מרדכי: זה תמריץ לתוספת מאסר.

דוד טל: אבל היות והוא נדחה על הסף זה לא מהווה תמריץ.

אופיר פינס-פז: מה הרכב ועדת השחרורים שאת עומדת בראשה?

עיריה היומן-מרדכי: ישבתי עם כמה אנשי שב"ס.

אופיר פינס-פז: מה זאת אומרת איש שב"ס?

דוד טל: האם זה עובד סוציאלי?

דוד טל: הלשכה המשפטית של השב"ס?

עיריה היומן-מרדכי: לא משפטנים.

עיריה היומן-מרדכי: אני חושבת שמדובר על קצינים מדרגות מסויימות.

אופיר פינס-פז: מי עוד חוץ מאיש שב"ס?

עיריה היומן-מרדכי: שני אנשי חינוך.

אופיר פינס-פז: מה זאת אומרת אנשי חינוך?

אופיר פינס-פז: האם מדובר במנהלי בתי ספר?

עיריה היומן-מרדכי: אנשים שעסקו בחינוך.

אופיר פינס-פז: מי ממנה אותם?

חיים שמואלביץ: שר המשפטים ממנה את נציגי הציבור.

חיים שמואלביץ: כתוב בחוק שזה רופא או מחנך שמונה על ידי שר המשפטים.

חיים שמואלביץ: זה מה שכתוב היום.

אלה אבן-שושן: ההמלצה לגבי חבר ועדה באה מהנשיא של המחוז.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת שהוועדה פועלת היום עם שופט, נציג שב"ס ונציג ציבור.

אופיר פינס-פז: האם אתם מזמינים עוד גורמים לא פורמאליים?

עיריה היומן-מרדכי: אנחנו מקבלים אינפורמציה כתובה מגורמים שונים: מהרשות לשיקום האסיר, מהשירותים העירוניים של המקומות שלהם ועוד.

עיריה היומן-מרדכי: זאת אחת הדרישות הבסיסיות שלנו.

דוד טל: האם רשויות מקומיות שולחות עובדים סוציאליים?

עיריה היומן-מרדכי: רשויות מקומיות שולחות לנו את הדברים בכתובים.

דוד טל: זאת אומרת שלא מגיע עובד סוציאלי שאומר: ראי, בדקתי את המשפחה הזאת, היא מקבלת כך וכך וכך ואנחנו סבורים שלצורך השיקום של האסיר אנחנו צריכים להתחשב בזה בזה ובזה.

עיריה היומן-מרדכי: כשמדובר באלימות במשפחה השירותים המקומיים מעורבים.

עיריה היומן-מרדכי: הם מיידעים אותנו מה קורה במשפחה, איך המשפחה התקדמה.

עיריה היומן-מרדכי: לעיתים יש טענה של איזו שהיא בעיה רפואית של האסיר, או טענה של האסיר שלא העבירו לנו מסמכים מגורם בתוך הכלא ואנחנו על המקום מזמנים אותו.

עיריה היומן-מרדכי: הוועדות מתקיימות פעמיים בחודש כאשר השופטים מתחלפים.

אופיר פינס-פז: איפה את עובדת, גברתי?

עיריה היומן-מרדכי: היום אני בבית משפט שלום בבית-שאן.

דוד טל: גברתי, האם את חושבת שהוועדה הזאת שאת יושבת בראשה עושה את עבודתה?

עיריה היומן-מרדכי: אין הנחתום מעיד על עיסתו, אבל אני חושבת שכן.

דוד טל: ממה שגברתי מתרשמת, האם המטרה שלשמה הוקמה הוועדה הזאת מושגת?

עיריה היומן-מרדכי: הוועדה יכולה אך ורק לתת את האפשרות של השחרור, היא לא מביאה לשיקום.

אופיר פינס-פז: השופט מועלם, כמה שנים אתה יושב-ראש ועדה כזאת?

דוד מועלם: מאז שיצאתי לגימלאות, שזה בשנת 1998.

אופיר פינס-פז: ועד אז איפה כיהנת כשופט?

דוד מועלם: הייתי שופט בית משפט השלום בכפר-סבא מ-1988.

אופיר פינס-פז: האם אתה מכיר את הצעת החוק החדשה שהביאה הממשלה?

דוד מועלם: מכיר.

אופיר פינס-פז: האם אתה חושב שההצעות החדשות יסייעו לוועדות השחרורים או יפריעו לוועדות השחרורים?

אופיר פינס-פז: האם הן נכונות או שגויות?

דוד טל: האם אתה מדבר, אדוני, מבחינת שינוי הקונספציה, כלומר שזה יעבור מהשב"ס למשרד המשפטים?

אופיר פינס-פז: נכון.

דוד מועלם: רוב הקונספציות בחוק הזה הן לרוחי.

דוד מועלם: אם אני מדבר על החוק בלי להכנס לפרטים, לדעתי זה חוק טוב.

דוד מועלם: כמובן שצריך להציע תיקונים, אבל ככלל הוא חוק שמזמן היה צריך להיות מחוקק.

דוד מועלם: הכלים שנתנו לנו בחוק הזה, שחלק גדול אימצנו תוך כדי עבודתנו, הם כלים טובים שיעזרו לנו לקדם את המוסד הזה של ועדת השחרורים.

אופיר פינס-פז: מה לגבי השליש והחצי?

דוד טל: אולי אדוני רק יציין מה אימצתם עוד טרם הצעת החוק הזאת.

דוד מועלם: אימצנו את שירותיו הטובים של הרשות לשיקום האסיר, הם עושים עבודה נפלאה.

דוד מועלם: אנחנו סומכים עליהם כמעט ללא עוררין.

דוד מועלם: אני אומר כמעט כי היו לי ויכוחים עם אדון הופמן.

דוד מועלם: יש לנו מב"ן שבודק מקרים של אסירים פגועים נפשית וועדה למניעת אלימות במשפחה.

דוד מועלם: את אלה אימצנו.

דוד מועלם: עכשיו החוק קובע אותם.

דוד טל: אבל הקונספציה כאן משתנה.

דוד טל: עד היום כל הדבר הזה היה במסגרת השב"ס.

דוד טל: אפשר לומר שגם האחריות וגם הסמכות היתה בידי השב"ס.

דוד טל: היום מעבירים את כל הסמכות הזאת מהשב"ס למשרד המשפטים, וזאת בניגוד למה שקורה בכל העולם.

דוד טל: השאלה היא אם זה נכון וראוי.

אופיר פינס-פז: לא הייתי מציג את זה כך.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהוועדה בהרבה מצבים היתה מכשיר בידי השב"ס כדי לסייע לו לנהל את אסיריו במסגרת בתי הסוהר.

אופיר פינס-פז: היום התפיסה אומרת שהוועדה היא לא כל כך מכשיר שב"ס, היא יותר מכשיר חברתי בראייה הכללית של החברה.

אופיר פינס-פז: המחשבה היא לא דומיננטית בית הסוהר, אלא דומיננטית החברה הישראלית.

אופיר פינס-פז: זה המשך ישיר של מערכת המשפט.

דוד טל: השב"ס זה חלק מהחברה הישראלית.

דוד טל: מה, אתה רוצה שיתחילו בבתי הסוהר לשרוף צמיגים ומזרונים כל יום שני וחמישי?

יוסף יצחק פריצקי: השאלה, חבר הכנסת טל, אם זה הפתרון.

דוד טל: אני חושב שצריך לתת לשב"ס כלים כדי שינהל את השוטף ביום יום על מי מנוחות.

אופיר פינס-פז: אין ספק.

אופיר פינס-פז: השאלה היא אם המכשיר זה ועדת השחרורים.

אופיר פינס-פז: האם הרגשתם באיזה שהוא מקום שאתם מכשיר של השב"ס?

עיריה היומן-מרדכי: לא.

עיריה היומן-מרדכי: השב"ס מעביר לנו את האינפורמציה.

אופיר פינס-פז: האם את ההחלטות אתם צריכים לקבל פה אחד, או יכול להיות מצב שאת חושבת כך, שב"ס חושב כך ואיש הציבור חושב כך?

עיריה היומן-מרדכי: יש החלטה, אבל יכולה להיות גם דעת מיעוט.

אופיר פינס-פז: יכול להיות מצב שהדעה של השופט היא בדעת מיעוט?

עיריה היומן-מרדכי: כן.

עיריה היומן-מרדכי: במצב כזה השופט יכול לנסח גם את דעת המיעוט וגם את דעת הרוב.

יוסף יצחק פריצקי: יש שתי קונספציות שלא מיושמות כאן.

יוסף יצחק פריצקי: יש קונספציה אמריקנית, שאני תומך בה בכל עת.

יוסף יצחק פריצקי: לפי הקונספציה האמריקנית השופט מטיל מאסר של מינימום או מקסימום.

יהודית קרפ: זה בוטל.

יוסף יצחק פריצקי: לפי הקונספציה הזאת בא שופט ואומר:

יוסף יצחק פריצקי: אני מאפשר לוועדה אחרי לפסוק לפי נתונים שיהיו בפניה.

יוסף יצחק פריצקי: הוא לא גוזר את הדין עד הסוף.

יוסף יצחק פריצקי: הקונספציה השנייה שאמורה להיות קיימת בישראל זה ששופט דן בדין וכשהוא גוזר עונש הוא לוקח את כל נסיבותיו של הנאשם ביום גזירת העונש.

יוסף יצחק פריצקי: אני יכול להבין ועדת שחרורים שמשחררת אסיר רק כאשר יש נסיבות חדשות שלא היו לפני השופט שעה שהוא גזר את העונש.

יוסף יצחק פריצקי: לפי דעתי החוק הזה צריך להתייחס לא לחומרת העבירה או חומרת המעשה - זה דבר שכאשר השופט גזר את הדין הוא התחשב בו - אלא לנסיבות החדשות שלא היו בפני השופט בשעה שהוא גזר את העונש, כמו למשל אם אותו אדם תיקן את דרכיו.

דוד טל: נשיא בית המשפט העליון אמר בצורה מפורשת בבג"ץ מסויים שבית המשפט לא שם את עצמו תחת אותה ועדה.

דוד טל: השופט גוזר את מה שהוא צריך לגזור, והוועדה סוברנית להחליט כך או להחליט אחרת.

דוד טל: זה לא מול עיניהם אם הוא יקבל את השליש או לא יקבל את השליש.

דוד מועלם: הקונספציה הראשונה בנויה על טעות כי היא אומרת שהפונקציה של ועדת השחרורים היא ענישה.

דוד מועלם: יש הבדל בין השופט בבית המשפט לוועדת השחרורים.

דוד מועלם: הם לא דנים באותה מטריה.

דוד מועלם: הקונספציה ששופטים בישראל לוקחים בחשבון את עניין השליש כאשר הם מטילים את העונש היא קונספציה מוטעית.

דוד מועלם: לא עלה על דעתי בכל שנות עבודתי לכלול את השליש בתוך העונש.

דוד מועלם: אם אני כשופט אכלול את השליש בתוך העונש, אטיל על נאשם 3 שנים במקום שנתיים והנאשם לא יקבל את השליש, נתתי לו שנה יותר ממה שמצפוני אמר לי להטיל עליו.

דוד מועלם: איך אפשר לעשות דבר כזה?

דוד מועלם: אנא מכם, אל תעודדו את השופטים לחשוב בכיוון הזה.

דוד מועלם: אין מקום לדבר הזה.

דוד מועלם: העונש שפוסק השופט מתייחס לגוף העניין.

דוד מועלם: אם אותו נאשם יקבל לאחר מכן חצי או שליש זה לא דבר שנוגע לשופט.

דוד מועלם: ועדת השחרורים איננה דנה במצבו של האסיר ביום שנשפט, אלא היא רוצה לראות אם המאסר השפיע עליו, אם זה הרתיע אותו, אם הוא תיקן את דרכיו, אם הוא לא מסוכן לציבור.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני השופט, האם יש לכם דו"ח שמראה את כמות האסירים החוזרים שקיבלו ניכוי?

יוסף יצחק פריצקי: כמה אסירים קיבלו שליש וחזרו למאסר?

חיים שמואלביץ: הרבה פחות מאלה שלא קיבלו.

אופיר פינס-פז: איך את מסבירה את זה שוועדת שחרורים שיחררה את יורם שקולניק?

עיריה היומן-מרדכי: קראת את ההחלטה?

אופיר פינס-פז: לא קראתי.

עיריה היומן-מרדכי: גם אני לא.

אופיר פינס-פז: איך אפשר לקרוא החלטות שלכם?

עיריה היומן-מרדכי: זה מסמך פומבי.

אופיר פינס-פז: כשאני נכנס לאינטרנט אני יכול לראות את זה?

דוד מועלם: אם הוועדה תבקש את החלטותינו, אני אסדר באמצעות ההנהלה שכל ההחלטות יישלחו אליכם.

אופיר פינס-פז: האם יש איזה שהוא פורום שבו מתפרסמות ההחלטות שלכם?

דוד מועלם: לא.

עיריה היומן-מרדכי: ההחלטות נמצאות בידי האסיר, בידי המדינה.

אברהם הופמן: אני מקבל כל החלטה עם הפרוטוקול.

אופיר פינס-פז: אתה מקבל כל החלטה כי אתה גורם לביצוע.

אופיר פינס-פז: אני מבין שאין גורם שיכול לראות החלטות ברמה של שקיפות.

עיריה היומן-מרדכי: אני באה עם קלדנית של בית משפט לכלא שאטה.

עיריה היומן-מרדכי: העבודה מתבצעת במחשב שנמצא שם.

עיריה היומן-מרדכי: המסמכים לא מנוהלים על ידי הנהלת בתי משפט אלא על ידי שב"ס.

עיריה היומן-מרדכי: אני לא לוקחת איתי העתק של הפרוטוקול, רק את הדיסקט.

אופיר פינס-פז: ואם, חלילה, נפלה טעות?

עיריה היומן-מרדכי: יש מזכיר שמנהל תיק.

עיריה היומן-מרדכי: הוא לא מנוהל על ידי הנהלת בתי משפט אלא על ידי שב"ס.

עיריה היומן-מרדכי: מזכיר הוועדה מטעם שב"ס מנהל תיק לכל אסיר, כאשר בתוך אותו תיק המסמך הוא פומבי וההחלטה של הוועדה פומבית.

עיריה היומן-מרדכי: אם אסיר ששפטתי מגיע אלי לוועדת שחרורים, אני שואלת אותו אם הוא רוצה שהוועדה שלי תדון בו או הוא רוצה שוועדה אחרת תדון בו.

עיריה היומן-מרדכי: אם הוא מבקש להידון בוועדה שלי, אין שום בעיה.

עיריה היומן-מרדכי: עד היום היה מספר מועט של אסירים ששפטתי שביקשו שלא להידון בוועדת השחרורים בראשותי.

עיריה היומן-מרדכי: גם אם לא, זה לא עלבון.

עיריה היומן-מרדכי: אסור לצאת מתוך נקודת הנחה ששחרור ברשיון היא זכות.

עיריה היומן-מרדכי: היא לא זכות קנויה.

עיריה היומן-מרדכי: כששופט יושב בדין ומטיל שנתיים או שלוש זה העונש הראוי שהוא חושב שאדם צריך לרצות.

אופיר פינס-פז: מה שאת אומרת הוא שהעובדה שעכשיו שונה העניין משליש לחצי זה לא דבר שמשנה את פסקי הדין.

עיריה היומן-מרדכי: יש הרבה ששוחררו על אף שלא התנהגו התנהגות למופת בזמן שהיו במאסר.

עיריה היומן-מרדכי: הוועדה אומרת: אתה יודע מה?

עיריה היומן-מרדכי: תבוא אלינו בעוד חצי שנה, אנחנו רוצים לראות שינוי.

עיריה היומן-מרדכי: הוועדה נותנת לאדם איזה שהוא מרווח זמן.

עיריה היומן-מרדכי: גם כשהפרקליטות אומרת:

עיריה היומן-מרדכי: אנחנו לא נשנה את עמדתנו, התנהגותו לא היתה ראויה, הוועדה יכולה להגיד: כן, אולי 3 שנים התנהגותו לא היתה ראויה, אבל בשנה האחרונה הוא שינה את התנהגותו ולכן אנחנו לא מוכנים להתייחס לזה כתנאי סף.

עיריה היומן-מרדכי: הדברים האלה חשובים, כיוון שזאת לא זכות קנויה.

עיריה היומן-מרדכי: שאלתם אם צריך להתייחס לחומרת העבירה.

עיריה היומן-מרדכי: הצעת החוק כן מכניסה את זה לשיקול.

עיריה היומן-מרדכי: אני יכולה להביא דוגמה מאוד טובה לזה.

עיריה היומן-מרדכי: הגיע אלי מקרה של הצתת תחנת משטרה במג'דל שמס, ששם ישנה בעיה קשה עם תומכי הסורים.

עיריה היומן-מרדכי: בדרך כלל הגישה לעבריין שנשפט למאסר ראשון היא כמה שיותר ליבראלית להענקת השליש.

עיריה היומן-מרדכי: פה לא היתה כל בעיה מיוחדת חוץ מכך שהמדינה באה וטענה שהענקת שליש לאסיר כזה זה איתות לאוכלוסייה המקומית לבצע פעולות בטחוניות נוספות.

אופיר פינס-פז: ומה את אומרת על השחרור המוקדם של יורם שקולניק?

עיריה היומן-מרדכי: אני לא מקבלת את העמדה של המדינה שהובעה במקרה של מג'דל שמס, שאומרת שבגלל שזה עלול לאותת לאחרים לא צריך לתת לאדם שליש.

עיריה היומן-מרדכי: באותו מקרה החלטנו לא לשחרר את האדם כי לא השתכנענו ממנו.

עיריה היומן-מרדכי: הוא בעצמו עוד המשיך להשמיע בפנינו דעות קיצוניות.

עיריה היומן-מרדכי: למרות שהביאו לי חוות דעת של 20 עמודים, לא השתכנעתי שזה נימוק.

עיריה היומן-מרדכי: אם הייתי רואה את ההחלטה שניתנה בעניין של יורם שקולניק, הייתי יכולה להגיד לך איפה אני מסכימה ואיפה לא.

עיריה היומן-מרדכי: בלי הנימוקים אני לא מוכנה להביע דעה.

אופיר פינס-פז: השופט מועלם, יש לך סטטיסטיקה כמה אתם משחררים וכמה אתם דוחים?

יוסף יצחק פריצקי: האם יש דוחות או נתונים?

דוד מועלם: אני מניח שבשירות בתי הסוהר יש את הנתונים.

אברהם הופמן: זה מופיע בשנתון.

אברהם הופמן: בדוח שב"ס משנת 1999 שפורסם כתוב שמתוך 9000 בקשות 36.8% שוחררו קודם תקופת מאסרם המלא.

חיים שמואלביץ: המספר שמדבר על 9000 לוקח בחשבון את מספר הדיונים שהיו בוועדות.

חיים שמואלביץ: לפעמים יש יותר מדיון אחד לגבי אותו אסיר.

חיים שמואלביץ: אם סופרים את האחוזים פר אסירים ולא פר דיונים, מדובר על 50% שמשתחררים.

דוד טל: אם ניקח לדוגמה אסיר שנשפט ל-9 שנים, אז לכאורה אחרי 6 שנים הוא צריך לעלות לוועדה.

דוד טל: אם הוועדה דחתה אותו פעם ראשונה, הוא לא יכול לעלות לוועדה פעם נוספת אלא אם חולף פרק זמן של חצי שנה.

דוד טל: בצורה הזאת הולך ומתגמד לו השליש.

דוד טל: חלק מאלה שנמצאים בסטטיסטיקה הזאת הם אנשים שקיבלו חלק קטן מאותו שליש.

חיים שמואלביץ: זה נכון.

יוסף יצחק פריצקי: אבל מצד שני, חבר הכנסת טל, כל אסיר שני לא ממלא את מלוא מאסרו.

אופיר פינס-פז: הייתי מבקש שתביאו לוועדה נתונים סטטיסטיים יותר מדוייקים על-מנת שנוכל לקבל תמונת מצב אמיתית.

אופיר פינס-פז: לסלי, הייתי מבקש שתאמר לנו את חוות דעתך המלומדת, כולל התייחסות לדרכי הפעולה של ועדת השחרורים.

לסלי סבה: כל הרעיון של שחרור מוקדם מהכלא נולד לקראת סוף המאה ה-19.

לסלי סבה: הדעה הרווחת היתה שבית הסוהר הוא מוסד משקם.

לסלי סבה: התפיסה אמרה שהיציאה החוצה צריכה להיות מודלרית, דיברו על progressive stages.

לסלי סבה: לפי התפיסה המקורית זה לא שהוא סתם יוצא, אלא הוא עדיין על תנאי, בפיקוח.

לסלי סבה: זה הדגם שהשתרש בארצות הברית.

לסלי סבה: יש 3 בעיות בקונספציה הזאת.

לסלי סבה: כל המחקרים שנעשו העלו ספק אם בית סוהר זה מקום שמשקמים עבריינים.

לסלי סבה: כל התפיסה הזאת של לחכות עד שהוא משוקם ואז לשחרר אותו אין לה תשתית מדעית.

לסלי סבה: היתה ביקורת לגבי מה זה שיקום.

לסלי סבה: הגיעו למסקנה ש"אורך חיים חיובי" זה עניין סובייקטיבי.

יוסף יצחק פריצקי: אין לי שום ספק שאסיר שחוזר בתשובה ומשתקם זאת עבודה ברוכה.

לסלי סבה: השיקול השני הוא שהאיש נמצא בבית סוהר לא בגלל אורך החיים שלו אלא בגלל העבירות שהוא ביצע.

לסלי סבה: השיקול השלישי הוא שקשה מאוד לנבא עבריינות שתבוצע בצאתו החוצה.

לסלי סבה: עיקר השיטה של ועדת השחרורים זה מה שנקרא בספרות המקצועית "ניבוי קליני".

לסלי סבה: המחקרים הצביעו על כך שזה דבר מאוד בעייתי.

לסלי סבה: התקבל הרושם שלהיעזר בנוסחאות סטטיסטיות זה קצת יותר מועיל.

לסלי סבה: אם מכניסים את הנתונים לגבי האסיר הספציפי למחשב זה עדיף, אבל מכלול התמונה שעולה מכל הביקורות האלה היא שכל השיטה היא בלתי צודקת.

לסלי סבה: אנחנו לא יודעים מי ישוקם ומי לא.

לסלי סבה: העובדה שיש כאלה שמשוחררים אחרי שליש ויש כאלה שמרצים את כל עונשם זה דבר שצורם מבחינת הצדק.

לסלי סבה: זה עניין מאוד שרירותי שיוצר עיוותים.

לסלי סבה: לי נראה שיש שני כיוונים שניתן ללכת לפיהם.

לסלי סבה: אפשר לומר שכל אחד ירצה עד הסוף, לפי מה שהשופט קבע.

לסלי סבה: כל המומחים חושבים שצריך להיות איזה שהוא מנגנון.

לסלי סבה: הנימוקים לקיצור שנותרו בעינם זה עניין הצפיפות בכלא, העובדה שהשהות בכלא היא דבר שלילי והעלות הכספית שמלווה בהחזקת האדם בכלא.

לסלי סבה: התחושה היא שככל שהוא נרקב שם יותר זה לא לטובת העניין.

לסלי סבה: יש מחקר שאומר שמי שמקבל שחרור מוקדם והוא כפוף לפיקוח זה דבר שיכול למנוע ממנו חזרה לפשיעה.

לסלי סבה: לפי איזה מודל ללכת?

לסלי סבה: לדעתי יש תפיסה אחת שכן היתה נותנת מקום מרכזי למערכת של השב"ס, והיא לראות את השלב שהאסיר מרצה בחוץ כאילו המשך או אפילו חלק ממסגרת המאסר.

לסלי סבה: זה לא הוצע באף מקום, אבל אני בכל זאת מעלה את זה למחשבה.

לסלי סבה: יש כל מיני סוגים של ריצוי עונש.

לסלי סבה: יש גם משהו שמונע את עצם הכניסה לכלא, וזה עבודות שירות.

לסלי סבה: מה זה עבודות שירות?

לסלי סבה: השופט קובע 6 חודשי מאסר, אבל האדם לא נכנס לכלא.

לסלי סבה: אפשר היה לאמץ מעין מודל, שכל מי שמשתחרר מוקדם הוא באיזו שהיא צורה עדיין נשאר אסיר.

ענר הלמן: הוא אסיר ברשיון.

לסלי סבה: אני חושב שהציבור לא תופס את זה כהמשך.

אופיר פינס-פז: הציבור גם לא תופס את עבודות השירות.

לסלי סבה: אני לא חושב שהרשיון מספיק.

לסלי סבה: המשמעות של מאסר ועבודות שירות היא איזה שהוא פיקוח.

לסלי סבה: אם אפשר היה לחזק את הכיוון הזה, היה נשאר מקום חשוב לכל המנגנון של שירות בתי הסוהר.

לסלי סבה: זה היה מצמצם במקצת את בעיית הצדק שאחד יוצא ואחד לא יוצא.

לסלי סבה: אם לא מאמצים את המודל הזה, נשאלת השאלה מה צריכים להיות הקריטריונים.

לסלי סבה: אם כל השיקולים הובאו בחשבון כבר בעת המשפט, נעשה גזר דין מחדש?

לסלי סבה: הדבר היחידי שמצדיק שיקול נוסף זה העניין של ההתנהגות.

לסלי סבה: לזה אני לא מסכים.

לסלי סבה: אחד השיקולים בעת המשפט זה המסוכנות לציבור.

לסלי סבה: אפשר היה להצדיק שחרור על הבסיס של באיזו מידה הוא עדיין צריך להיות בכלא, באיזו מידה הוא מסוכן לציבור.

לסלי סבה: צריך שיהיה הבדל בין ועדת השחרורים לוועדות המשמעת.

לסלי סבה: יש כל מיני כלים איך להתמודד עם בעיות התנהגות בכלא.

אופיר פינס-פז: יש לכם ועדות משמעת?

חיים שמואלביץ: אין ועדות משמעת.

חיים שמואלביץ: אפשר לשפוט אסירים על עבירות בית סוהר או לשלול מהם טובות הנאה בהליך מינהלי שהוא מעין שיפוטי.

לסלי סבה: כל העניין של ההתנהגות בכלא זה עניין של סנקציות בתוך הכלא.

לסלי סבה: לנבא את העבריינות בציבור זה מאוד קשה.

לסלי סבה: צריכים לחשוב על כלים יותר טובים.

לסלי סבה: העניין הזה לא צריך להיות בשליטה מוחלטת של שירות בית הסוהר.

דוד טל: אני חושב שנציגי החברה זה השופט ואותה ועדה.

דוד טל: הם מייצגים את האינטרס הציבורי.

לסלי סבה: אני לא חושב שוועדות הparole בכל העולם הן בשליטה מוחלטת של שירות בתי הסוהר.

מרדכי ורטהיימר: הן בשליטה של המשרד שממונה על שירות בתי הסוהר.

מרדכי ורטהיימר: אם משרד המשפטים הוא חלק משירות בתי הסוהר, כמו שזה במערך הפדראלי של ארצות הברית, אז ועדת הparole פועלת במסגרת אותו משרד.

אופיר פינס-פז: נמצא איתנו בחור בשם שלמה, אסיר משוחרר שנמצא בטיפול הרשות לשיקום האסיר.

אופיר פינס-פז: שלמה, ספר לנו איפה ישבת, כמה זמן ישבת ובעיקר על המגע שלך עם ועדת השחרורים.

שלמה: ישבתי 7 מאסרים.

שלמה: זה התחיל מעבירה פשוטה.

שלמה: בית סוהר היה מעין בית ספר.

שלמה: מצד אחד ישנה השפעה של האסירים שמסביב, שאתה רוצה להדמות אליהם, שאתה מנסה להתאים את עצמך אליהם גם אם זה עלול לעלות לך בחיים שלך, ומצד שני, יש את הסוהרים שאתה מתנגח איתם והם מכופפים אותך.

שלמה: כל פעם שיצאתי, עם ועדת שחרורים ובלי ועדת שחרורים, ידעתי שאני הולך למסלול.

שלמה: .

אופיר פינס-פז: היית הרבה פעמים מול ועדת שחרורים, נכון?

שלמה: כן.

שלמה: הרבה פעמים דחו אותי.

שלמה: פעם אחת קיבלתי.

אופיר פינס-פז: פעם אחת קיבלת מתוך כמה פעמים שניגשת?

אופיר פינס-פז: בדרך כלל אמרו לך: בחורצ'יק, לא בבית ספרנו, תמשיך לשבת?

שלמה: כן.

שלמה: מראש ידעתי.

אופיר פינס-פז: באיזה שלב הגעת למסלול של שיקום?

אופיר פינס-פז: אם הופמן ודבורה לקחו אותך, כנראה שיש בך פוטנציאל כי אחרת לא היו לוקחים אותך.

אופיר פינס-פז: איך זה קרה אחרי כל כך הרבה מאסרים ודחיות?

אופיר פינס-פז: מה, השתנה לך משהו במוח?

שלמה: אני בא מאיזור הדרום.

שלמה: 90% מהחברים שלי מאיזור הדרום נידונו למאסר עולם.

שלמה: חלק מהחברים שלי מתו.

שלמה: זה קצת הפחיד אותי.

שלמה: זה הכניס אותי למלחמה של כנופיות.

שלמה: הגעתי למצבים ששקלתי אם כדאי להיות שם או לא.

שלמה: אח שלי אמר לי שיש את הרשות לשיקום האסיר ושכדאי שאני אבדוק.

שלמה: הלכתי לראות.

שלמה: באתי לראיון ומצאתי משפחה אחרת.

שלמה: למדתי לחשוב אחרת.

אופיר פינס-פז: מתי הכרתם אותם?

אופיר פינס-פז: האם מחוץ לכלא או בכלא?

שלמה: כשהשתחררתי.

דוד טל: אם היית מכיר אותם קודם, היו נמנעים מאסרים נוספים שקיבלת?

שלמה: הייתי צריך להכיר אותם במאסר הראשון שלי.

אופיר פינס-פז: לכל אסיר יש ראיון עם גורם מהרשות לשיקום האסיר מהמאסר הראשון שלו, רק הבעיה היא שהאסימון לא יורד.

שלמה: לא כל אסיר.

שלמה: בשבילי להגיע לנציג של הרשות לשיקום האסיר היה דבר קשה מאוד.

אופיר פינס-פז: לי תמיד סיפרו שאין בעיה להיפגש עם נציג הרשות לשיקום האסיר.

אברהם הופמן: היום.

יהודית קרפ: השחרור שלך לא היה בעקבות המעורבות של הרשות לשיקום האסיר?

שלמה: אני גמרתי מעצר מלא.

שלמה: הכרתי בן אדם בשם שמוליק מנור שהפנה אותי לרשות לשיקום האסיר.

אופיר פינס-פז: איפה אתה עכשיו?

אופיר פינס-פז: בהוסטל?

שלמה: היום אני עובד כגנן בירושלים.

שלמה: אני נקי 5 שנים.

שלמה: יש לי חיים אחרים.

שלמה: אני נהנה ממה שאני עושה.

שלמה: אני מפחד לחזור לדרום.

שלמה: אולי אני לא מספיק בשל בשביל להגיד שאני יכול להיות שם ולהיות חזק.

שלמה: הרשות לשיקום האסיר זאת המשפחה שלי.

שלמה: הם הצילו לי את החיים.

דוד טל: יש לך אישה, ילדים?

שלמה: אני גרוש פלוס 4.

שלמה: היום אני בקשר טוב עם הילדים, מה שלא הייתי בעבר.

שלמה: זה בעזרת השיקום.

אופיר פינס-פז: כשהיית בא לוועדת שחרורים היית בא עם עורך דין, בלי עורך דין?

שלמה: הייתי נדחה על הסף.

אופיר פינס-פז: למה?

אופיר פינס-פז: ההתנהגות שלך לא היתה בסדר?

שלמה: בגלל דיווחים של סוהרים.

שלמה: לא הייתי אסיר כל כך שקט.

דוד טל: אתה חושב שזה טוב שיש ועדת שחרורים?

שלמה: אני חושב שחשוב שלרשות לשיקום האסיר יהיה קשר הדוק עם אסירים, כי אם בא אלי סוהר, קצין או ועדת שחרורים הם לא בצד שלי.

אופיר פינס-פז: דבי, איך זה שבחור אחרי 7 מאסרים יכול לצאת לאורח חיים אחר?

דבורה לוז: ככל שיש לי יותר נסיון אני יכולה פחות לנבא מי יצליח ומי לא יצליח.

דבורה לוז: אני יכולה להגיד עם היד על הלב שלפחות אלה שנכנסים לתהליך אינטנסיבי של טיפול ולא מצליחים מוחזרים לבית סוהר.

דבורה לוז: מי שמצליח, מצליח.

דבורה לוז: ככל שהוא נמצא איתנו יותר בקשר, יש לו יותר סיכוי לעלות על דרך של הצלחה.

רחמים מלול: מדוע אסיר כמוהו לא התחיל בשיקום לאחר המאסר הראשון?

דבורה לוז: אני יודעת שהוא היה בקשר עם נציג שלנו.

דבורה לוז: אלי הוא הופנה דרך נציג שלנו בכלא.

דבורה לוז: מתי מגיע אדם להכרה שהוא בשל לשיקום, זה דבר אינדיבידואלי.

רחמים מלול: הבשלות מגיעה לאחר 7 מאסרים?

דבורה לוז: יש כאלה שאחרי 9 ויש כאלה שלעולם לא.

אופיר פינס-פז: הוא חי טוב מאוד בפשע.

אופיר פינס-פז: הוא אמר לך שמתי שהוא הרגיש שבפעם הבא שהוא יוצא הוא כנראה גומר עם כדור בראש, האסימון אצלו נפל.

רחמים מלול: אני הבנתי ממנו שחבל שהוא לא הגיע לפני כן לרשות.

דבורה לוז: זה גם יכול להיות.

דבורה לוז: לפעמים מגיעים אלינו אנשים בגלל ועדת שחרורים עם מוטיבציה לא מאוד גבוהה.

דבורה לוז: אני מנהלת ההוסטל בירושלים.

דבורה לוז: יש לנו תוכנית מאוד אינטנסיבית שאו שאתה הולך לפיה, או שאתה עוזב את המקום.

דבורה לוז: לפעמים מגיעים אלינו אנשים שהמוטיבציה שלהם היא כדי לקבל את השליש ולא להשאר בבית סוהר.

דבורה לוז: האנשים האלה, אחרי חודש, חודשיים, שלושה חודשים, מתחילים להבין שזה לא בגלל ועדת שחרורים, אלא בגלל שיש דרך אחרת, אפשרות אחרת.

דוד טל: זה נכון, גברתי, שעלות שיקומו של אסיר שכזה היא בעצם מחצית מעלות החזקתו בכותלי בית הסוהר?

אברהם הופמן: זה מופיע בדוח של מבקר המדינה.

אופיר פינס-פז: זה רק במסלול האינטנסיבי של ההוסטל.

אברהם הופמן: המסלול הכי יקר זה ההוסטל.

אברהם הופמן: בכל פרוייקט אחר האחוזים יורדים בהוצאה.

אברהם הופמן: אגף התקציבים היה מוכן להוסיף תקציבים כדי שאנשים ישבו בהוסטלים.

אברהם הופמן: כל אחד שבא להוסטל חייב לעבוד.

אברהם הופמן: אחרי העבודה הוא לא חוזר לבית באיזה שהוא מקום איפה שחברים שלו יכולים לפגוש אותו ולהוריד אותו חזרה לפשע, אלא הוא חוזר להוסטל ושם הוא יושב עם המנהלת והעובדות הסוציאליות בטיפול פרטני, בטיפול קבוצתי.

אופיר פינס-פז: שלמה היה בהוסטל?

אברהם הופמן: כן.

אברהם הופמן: שלמה היה בהוסטל בירושלים, כאשר אחרי זה עוד המליצו שיגור עם שני סטודנטים כדי שהמעבר לא יהיה חריף כל כך.

אברהם הופמן: לפעמים שנה אחת לא יכולה לתקן שנים כל כך רבות.

אופיר פינס-פז: שלמה, כמה זמן דיברו איתך בוועדת שחרורים?

אופיר פינס-פז: 5 דקות?

אופיר פינס-פז: שעתיים?

שלמה: 5 דקות, ובצדק.

אופיר פינס-פז: לא אמרתי שזה לא היה בצדק.

אופיר פינס-פז: אמרו לך: ההתנהגות שלך מתחת לכל ביקורת.

אופיר פינס-פז: זה היה השיקול המכריע?

שלמה: אסיר יודע את זה מראש.

שלמה: לא כל אסיר יודע שיש דרך אחרת.

שלמה: אם יש כאלה שיודעים, אין להם את הכלים.

שלמה: כשהגעתי להוסטל לא חשבתי שאני הולך להשאר שם, לא חשבתי שאני הולך לשנות את צורת החשיבה שלי.

אופיר פינס-פז: אנחנו מבינים שיש בעיות בתקצוב פעולתן של ועדות השחרורים.

אופיר פינס-פז: מהדיווח של השופטת התרשמתי שכל הוועדה מתופעלת על ידי שב"ס.

אלה אבן-שושן: נכון, התיקים שם.

אופיר פינס-פז: מעבר לתיקים.

אופיר פינס-פז: הבנתי שהטכניקה הופכת להיות מהות.

אופיר פינס-פז: למה יש בעיה תקציבית?

אופיר פינס-פז: איך העניין מתנהל?

אופיר פינס-פז: האם הנהלת בתי המשפט שולטת בתהליכים?

אלה אבן-שושן: בתי המשפט מטפלים בוועדות שונות.

אלה אבן-שושן: ועדות השחרורים שייכות לשירות בתי הסוהר.

אלה אבן-שושן: אנחנו אמורים לקבל את התקציבים משם כשם שאנחנו מקבלים לגבי ועדות ערעורים לנכים ממשרד הביטחון, וכשם שאנחנו מקבלים מוועדות של נכי רדיפות הנאצים ממשרד האוצר.

אלה אבן-שושן: כאן אנחנו נתקלים שנה אחר שנה בתשובה שלילית.

אלה אבן-שושן: פה אנחנו לוקחים תקציבים שאין לנו לא מבחינת תקנים ולא מבחינת משאבים כספיים.

אלה אבן-שושן: אנחנו מנצלים שופטים בדימוס או שופטים בכהונה שמוותרים על יום דיונים שנקבע.

אלה אבן-שושן: .

דוד טל: יש הבדל בין שופט בדימוס לשופט מכהן?

אלה אבן-שושן: אני מדברת על תקציבים.

אופיר פינס-פז: אין הבדל ברמה המהותית.

דוד טל: ב-1998 לא הפסיקו עם השופטים בדימוס?

אלה אבן-שושן: חלק הם שופטים בדימוס כיוון שאין לנו אפשרות להקציב שופטים בכהונה.

אופיר פינס-פז: תאמרי לי, כמה כסף כל הסיפור הזה עולה?

אלה אבן-שושן: בשנה האחרונה הוצאנו כ-700 אלף שקל.

אלה אבן-שושן: אני מדברת על שופט יושב-ראש ועל חבר ועדה אחד שתקצבנו.

אופיר פינס-פז: כמה הם מקבלים עבור יום?

אלה אבן-שושן: נציג ציבור מקבל 555 שקלים לישיבה, ואילו שופט בדימוס מקבל 620 כיושב-ראש ועדה.

אלה אבן-שושן: מדובר על ברוטו שכולל זמן בטלה, נסיעות וקלדנית.

אופיר פינס-פז: ושופט מכהן?

אלה אבן-שושן: עשינו תחשיב של יום העלות שלו, שזה 920 שקל.

אלה אבן-שושן: את השופטים המכהנים אנחנו מנסים לפזר.

אופיר פינס-פז: כמה ועדות יש?

אלה אבן-שושן: בשנה שעברה התקיימו כ-500 ישיבות ועדה, שלפעמים הן ישיבות כפולות.

אופיר פינס-פז: לכם זה עולה 700 אלף שקל מכסף שאין לכם ושאתם טוענים שאתם לא צריכים לתת אותו.

אלה אבן-שושן: שנה שעברה.

אלה אבן-שושן: השנה התחשיב שלנו הוא כמיליון שקלים.

אופיר פינס-פז: וזה לא בתקציב?

אלה אבן-שושן: זה לא בתקציב.

חיים שמואלביץ: בנושא הזה יש ויכוח בין המשרד לביטחון פנים ובין הנהלת בתי המשפט, כאשר גם המשרד לביטחון פנים וגם השב"ס לא מתוקצבים בעניין הזה.

חיים שמואלביץ: לשב"ס יש 4 מזכירי ועדה.

חיים שמואלביץ: כל שאר הדברים שעושה השב"ס נספג מהקיים.

אופיר פינס-פז: כמה זה עולה לכם?

חיים שמואלביץ: אני לא יכול להעריך כמה זה עולה לנו.

חיים שמואלביץ: לגבי החוק החדש היתה נכונות של המשרד לביטחון פנים להשתתף במימון.

חיים שמואלביץ: השאלה אם מדובר בוועדה של שירות בתי הסוהר, או שזו ועדה של בתי המשפט.

אופיר פינס-פז: כתוצאה מזה שהנושא נופל בין הכיסאות ושום גורם לא לוקח על עצמו אחריות מימון לנושא הזה, האם יש פחות ישיבות ועדה?

אופיר פינס-פז: האם כתוצאה מזה העבודה נפגעת?

אלה אבן-שושן: כן, כי לפעמים נאלצים לבטל דיון שנקבע 6 חודשים קודם לכן.

אלה אבן-שושן: לא יכול להיות דבר כזה.

אלה אבן-שושן: המשרד לביטחון פנים הציע לנו 5%.

אופיר פינס-פז: איפה משרד האוצר?

אלה אבן-שושן: אם החוק של מחצית ייושם, זה אומר עוד 25% גידול במספר הדיונים.

אלה אבן-שושן: אם היה תקציב למערכת בתי המשפט, יכול להיות שאפשר היה להערך גם לעניין vidio conference, שזאת שיטה מקלה בהרבה מקרים.

אלה אבן-שושן: שב"ס אומר: אנחנו לא מסוגלים.

אלה אבן-שושן: אנחנו העמדנו רק מערכת אחת כזאת בצפון.

רחמים מלול: אני חושב שתקציב השב"ס בנוי לפי מספר האסירים.

רחמים מלול: ככל שוועדת השחרורים משחררת יותר אסירים כך נשאר יותר תקציב.

חיים שמואלביץ: מספר האסירים לא יורד.

רחמים מלול: אז איך מחשבים את תקציב השב"ס מראש?

אופיר פינס-פז: אני מבקש לקבל מידע מפורט מהשב"ס כמה זה עולה לו.

דוד טל: וגם כמה נחסך.

אופיר פינס-פז: אני מבין שלהנהלת בתי המשפט זה עולה כמיליון שקלים בשנה.

אלה אבן-שושן: כן.

אלה אבן-שושן: במידה והאחריות תעבור להנהלת בתי המשפט תהיה כאן כפילות, כי קציני השחרורים יצטרכו להמשיך ולעמול כדי לתת את המידע והמערכת שלנו תצטרך לספק מזכירי בית משפט.

אלה אבן-שושן: מדובר על עוד עלויות ועוד תקנים.

דוד מועלם: יש לי הרגשה שהדעה הרווחת היא שהוועדות קשורות לשירות בתי הסוהר או לכודות בשירות בתי הסוהר.

דוד מועלם: שירות בתי הסוהר עושה לנו עבודה חשובה כי הוא מכין לנו את התיק של האסיר בבית הסוהר, אבל לומר שהוועדה לכודה בשירות בתי הסוהר זה לא נכון.

דוד מועלם: אני חושב שהדעה הזאת רווחת מעניין פורמאלי לא נכון.

דוד מועלם: לא נוח לי שבוועדה יושב, כמי שיכול לתת דעה, נציג שירות בתי הסוהר, וגם לא נוח לי שהוועדה מתקיימת בבית סוהר.

דוד טל: מדוע לא נוח לאדוני שיושב אדם שמחליט, הרי אדוני אמר דקה לפני כן ששירות בתי הסוהר מגיש לו את כל החומר?

דוד טל: לו יצויין שנציב שירות בתי הסוהר או אחד מנציגיו רוצה ביקרו של האסיר שלמה ,הוא ימלא דוח חיובי שיהיה מונח בפני אדוני.

דוד טל: אם הוא ירצה לא ביקרו של שלמה, הוא יעשה גיליון שחור משחור.

דוד טל: אדוני אמר שמאוד חשוב מה ששירות בתי הסוהר אומר.

דוד טל: אם נאמר על ידם שהאיש הוא לא בר שיקום, הוא עושה בלאגן בין כותלי בית הסוהר, אני מניח שדעתו של אדוני תהיה לדחות את הבקשה, ואם יצויין שהאיש הזה הוא בר שיקום, הוא תורם לחברה, אין שום ספק שזה ישפיע על החלטתו של אדוני.

דוד טל: איך זה לא נוח מצד אחד, ומצד שני אדוני מתחשב בדעתם?

דוד מועלם: כנראה שלא הובנתי כראוי.

דוד מועלם: אמרתי שהם חייבים להיות חלק בוועדה שמגיש את החומר, מכין אותו, מביא אותו ומסביר אותו.

דוד מועלם: זה שיושב נציג שירות בית הסוהר בוועדה זורע אי אמון באסיר.

דוד מועלם: הכי חשוב זה האמון, כי זה מראית העין שאנחנו כל כך עומדים עליה.

דוד מועלם: נדמה לי שההצעה הזאת התחשבה בזה.

דוד טל: את זה חלק מחברי הכנסת לא מקבלים.

דוד טל: מכיוון שהאסיר שמגיע לוועדה יודע שלחוות הדעת של השב"ס יש עוצמה שהיא לא פחותה מהרבה פרמטרים אחרים, יש לו מוטיבציה להתנהג יפה, לשתף פעולה, לארגן חיי קהילה סבירים וטובים בין כותלי בית הסוהר.

דוד מועלם: נקודה שנייה זה העניין של החמש דקות שמסיימים את הדיון.

דוד מועלם: זה נכון.

דוד מועלם: הרבה תיקים מסתיימים בפחות מ-5 דקות כשהוא בפנים, אבל לזה יש הכנה.

דוד מועלם: לפעמים אני מכין תיק 20 דקות או חצי שעה.

אופיר פינס-פז: איך, הרי יש לך 40 תיקים ביום אחד?

דוד מועלם: בגלל זה אנחנו עובדים קשה.

דוד טל: אדוני יודע שמרצה באוניברסיטה בא להרצות שעה, שעתיים, אבל בשביל להכין את החומר הוא יושב 4,5 שעות.

אופיר פינס-פז: אבל הבעיה היא שהם מקבלים את התיקים באותו יום.

דוד מועלם: כשיוצא האסיר יש איזה שהוא זמן עד שמכניסים את האסיר השני.

אופיר פינס-פז: אני בטוח שיש דיונים שלוקחים שעות, אבל יש גם דיונים של 5 דקות.

עיריה היומן-מרדכי: הקונספציה מבחוץ שונה מהקונספציה מבפנים.

עיריה היומן-מרדכי: בפועל מי שמתנגד זה נציג הפרקליטות.

עיריה היומן-מרדכי: איש השב"ס יושב בוועדה.

עיריה היומן-מרדכי: אם נציג הפרקליטות מסתכל בדוח השב"ס שכולנו מקבלים ורואה שהיו הפרות משמעת.

עיריה היומן-מרדכי: .

אופיר פינס-פז: בתוקף מה הוא יושב שם?

עיריה היומן-מרדכי: הוא טוען בשם המדינה.

עיריה היומן-מרדכי: מי שעומד מול האסיר זה נציג היועמ"ש שאו שהוא מסכים לבקשה או שהוא מתנגד לה.

עיריה היומן-מרדכי: הדיון מתקיים במעמד שני הצדדים, כאשר האסיר לא עומד מול הוועדה.

עיריה היומן-מרדכי: האסיר עומד מול נציג היועמ"ש והוועדה מחליטה.

עיריה היומן-מרדכי: ב-80% מהמקרים שבהם לא היתה תמימות דיעים אצלי בוועדה, איש החינוך היה זה שהחמיר ואיש השב"ס היה המקל.

עיריה היומן-מרדכי: אנשי שב"ס בהרבה מאוד פעמים תומכים בשחרור.

עיריה היומן-מרדכי: כאשר המדינה טוענת להתנהגות בלתי ראויה, אני מבקשת על המקום מנציג השב"ס לפתוח את התיק.

עיריה היומן-מרדכי: אז מתגלה שאותו אסיר סירב לאכול ארוחת ערב, לא רצה לצאת מהתא באיזה שהוא יום.

אופיר פינס-פז: איפה רושמים את זה?

עיריה היומן-מרדכי: הכל רשום.

אופיר פינס-פז: איך, הרי אין ועדת משמעת?

אופיר פינס-פז: זאת לא עבירה פלילית שהוא לא רצה לאכול ארוחת ערב.

חיים שמואלביץ: יש דוח משמעת לגבי כל אסיר.

חיים שמואלביץ: יש דרך של שלילת טובות הנאה, ויש דרך ששופטים את האסיר על עבירת בית סוהר לפני שופט או לפני קצין שב"ס.

עיריה היומן-מרדכי: אותו איש שב"ס פותח את התיק.

עיריה היומן-מרדכי: הוא יודע לפרט באלו עבירות משמעת מדובר, באיזה מועדים.

עיריה היומן-מרדכי: אז אנחנו יודעים אם מדובר על כך שהיתה לו בעיה שפעם הוא סירב לצאת מהתא, אם פעם אחת הוא קילל סוהר, או שהוא לא שב מחופשה במשך שנה עד שתפסו אותו.

עיריה היומן-מרדכי: בדרך כלל אותו איש שב"ס הוא זה שתורם את התרומה.

אברהם הופמן: חלה התפתחות מאוד גדולה בשב"ס.

אברהם הופמן: מי שראה את הדברים לפני 10 שנים לא יכיר את המערכת היום.

אברהם הופמן: כלא כמו חרמון, צלמון זה חלום לעומת כלא כמו דמון.

דוד טל: אדוני אומר שבפרק זמן של 10 שנים משתנים דברים.

דוד טל: האם גם באותה ועדה בין משרדית שישבה ודנה בחוק הזה אפשר וראוי לעשות איזה רביזיה מחשבתית כדי לראות אם חלו איזה שהן תמורות?

אופיר פינס-פז: באופן תאורטי כן.

אברהם הופמן: כתבה לי נציבת שב"ס שהם הקימו בחרמון פרוייקט רציני לאסירים שעברו עבירות של אלימות במשפחה, ושאם לא יהיה המשך מצד הרשות לנושא הזה לא יהיה שום ערך לכל ההשקעה הזאת.

אופיר פינס-פז: היתה הסתייגות בחוק של מישהו שיושב סביב השולחן הזה, אבל אחרים, שחלקם יושבים סביב השולחן הזה, החליטו להצביע נגדה.

דוד טל: היום אנחנו יכולים ללכת לכיוון של חיזוק השירות הזה.

אופיר פינס-פז: אני אשמח אם זאת תהיה אחת התוצאות שלנו.

דוד טל: אני חושב שזה יהיה שכרנו.

דורי פינטו: לעניין העיון באותו תיק עב כרס שתואר כאן ושנציג שב"ס ונציג הפרקליטות יכולים לשלוף מתוכו מסמך שיכול להיות מסמך קריטי לעניין של התנהגות לא ראויה, האם ועדת השחרורים מרגישה שיש לה כלי ביקורת מספיק על כל מה שנמצא באותו תיק עב כרס לעניין דברים נוספים לגבי הצד השני?

דוד מועלם: אני לא מרגיש שיש לי שליטה גמורה בחומר.

דוד מועלם: אני גם לא מרגיש שהדוחות האלה מקבלים תגובה, בדיקה או חקירה מספיקה.

דוד מועלם: בגלל זה הדיון מתארך.

דוד מועלם: גם אז לא מקיפים את כל העניין.

אופיר פינס-פז: ואם היו שולחים לך את התיקים מראש?

דוד מועלם: זה לא משנה.

דוד מועלם: הבעיה היא לגבי אותו מקרה שהקצין כתב שהאסיר עשה כך וכך.

דוד מועלם: מה המדוייק?

דוד מועלם: באלו נסיבות?

דוד מועלם: איפה זה קרה?

דוד מועלם: למה זה קרה?

דוד מועלם: כל הדברים האלה אינם בפנינו.

דוד מועלם: זה דבר חשוב בכדי להעריך את מעורבותו של האסיר, את מסוכנותו, את התנהגותו.

דוד מועלם: אני לא אומר שאני מרוצה מכמות החומר שבאה לפנינו.

דוד מועלם: החוק הזה שפתח פתח למיסוד המקורות האלה ולבדיקתם הוא חוק ראוי שמשפר את הכלים שבידינו.

דבורה לוז: כמי שהיתה יועצת בכלא אני יודעת כמה מאמץ נעשה בהכנת תיק לוועדת שחרורים ואיזה לחץ מפעיל האסיר עצמו כדי שהתיק שלו יעלה ויעלה במועד.

דבורה לוז: התיק מגיע לוועדת שחרורים אחרי שכל הגורמים המעורבים מסיימים להכין את התיק.

דבורה לוז: לא שמעתי פה מה קורה לאותו חומר שצריך לעלות אחרי שהאסיר כבר השתחרר ונכנס לאיזה שהוא תהליך שיקומי בחוץ.

דבורה לוז: גם כשהאסיר מגיע לתהליך שיקומי ונכשל בו הוא צריך לעלות לוועדת שחרורים, אבל אז, לצערי, אין אף אחד שמפעיל לחץ.

דבורה לוז: האסיר אז לא מעוניין שהתיק שלו יחזור לוועדת שחרורים והשב"ס כבר לא מעוניין כי הוא לא קליינט שלו יותר.

דבורה לוז: אנחנו כגורם שיקומי כותבים מכתב לוועדת שחרורים.

אופיר פינס-פז: איך את יכולה לכתוב מכתב לוועדת שחרורים, הרי זה גוף אמורפי?

דבורה לוז: מהנסיון שלי אני יודעת שיש כאלה שחוזרים לוועדת שחרורים ויש כאלה שלא חוזרים.

דבורה לוז: כשבאים לדון מי אחראי בוועדת שחרורים על הביצוע, צריך לקחת בחשבון מה קורה אחרי שהאסיר משתחרר.

אופיר פינס-פז: האם יש לך אפשרות, כיושב-ראש הוועדה, לראות מה קרה עם האסיר ששחררת, אם באמת היה מסלול שיקום, אם המסלול הצליח?

דוד מועלם: הלוואי ויכולנו, זה היה יכול להיות מאוד מועיל.

דוד מועלם: כשאני משחרר אסיר לתקופה ארוכה – לא לשלושה חודשים – אני מחייב אותו להתייצב בפני כל פרק זמן מסויים.

אופיר פינס-פז: איך הוא מתייצב בפניך?

דוד מועלם: אני אומר לו שבתאריך פלוני הוא חייב להתייצב.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת שאתה עושה מעקב אישי שלך.

דוד מועלם: כשאני רואה עבירה על הגבול.

דוד מועלם: .

אופיר פינס-פז: מה קורה במידה וגילית שהוא פישל.

דוד מועלם: אני מחזיר אותו.

יהודית קרפ: הרשות לשיקום האסיר נוטלת על עצמה לדווח במקרים שבהם יש הפרה של תנאי השחרור.

אופיר פינס-פז: ואם הרשות לשיקום האסיר לא יודעת?

אופיר פינס-פז: אם מישהו לא אצלך בהוסטל, הוא נמצא בבאר-שבע והמשטרה עצרה אותו.

אופיר פינס-פז: המשטרה גם צריכה לדווח לוועדת שחרורים?

יהודית קרפ: אם יש הפרה של תנאי השחרור אז כן.

אברהם הופמן: בדרך כלל אני אדע על זה.

אברהם הופמן: גם בקהילה בנינו תוכנית בשם "חוזה מיוחד", שהאסיר חותם עליה באופן וולונטרי.

אופיר פינס-פז: כמה מוחזרים לבתי הסוהר?

אברהם הופמן: לוועדת שחרורים החזרתי 44 אנשים מתוך 200.

אופיר פינס-פז: אבל זה מדגם.

אופיר פינס-פז: שמואלביץ, כמה חוזרים מוועדת שחרורים לבתי הסוהר?

חיים שמואלביץ: אין לי פה את הנתון המדוייק.

אופיר פינס-פז: אני חושב שראוי שחברי הוועדה ידעו כמה אנשים שקיבלו שחרור מוקדם מוחזרים על ידי ועדות השחרורים לבתי הסוהר.

חיים שמואלביץ: זה נתון קיים שאין בעיה להציג אותו.

חיים שמואלביץ: בשעתו הצגנו לוועדת חוקה את כל הנתונים האלה.

אופיר פינס-פז: אני אשמח אם תוכל במהלך ההפסקה לברר את הנתונים.

דוד טל: החוק במדינת ישראל מדבר היום על שחרור אחרי חצי תקופת מאסר.

דוד טל: ד"ר ורטהיימר, האם אתה לא סבור שנכון וראוי לתת לחוק הזה לרוץ לתקופת זמן כדי לראות אם הוא טוב לחברה, אם הוא מייצג אינטרס חברתי או שמא הוא פוגע באינטרס הציבורי וצריך לקצר ולצמצם אותו?

מרדכי ורטהיימר: מכיוון שבית הסוהר והאסיר, עם שינויים קטנים, הוא אותו בית הסוהר ואותו אסיר בכל מקום בעולם - אני מדבר כמובן על העולם הדמוקרטי - אנחנו יכולים ללמוד על ההסדרים לגבי ועדת השחרורים ממה שנעשה שם.

מרדכי ורטהיימר: כמו שהזכיר פרופ' סבה, המושג של ועדת שחרורים או הparole מקורו בארצות הברית לפני למעלה מ-100 שנה.

מרדכי ורטהיימר: בארצות הברית יש היום למעלה מ2.5 מיליון אסירים, לא כולל בתי סוהר מקומיים, כאשר למעלה מ-100 אלף מצויים במערכת הפדראלית.

מרדכי ורטהיימר: ברוב המקומות בארצות הברית הכיוון הוא ביטול ועדות השחרורים והנהגת שיטות אחרות של ניכוי מאורך המאסר על ידי בית הסוהר ושילטונות בית הסוהר.

מרדכי ורטהיימר: מדוע הולכים בעולם לקראת ביטול הparole?

יהודית קרפ: זה לא ביטול הparole, זה ביטול החלטות ועדות הparole לגבי שחרור מוקדם.

יהודית קרפ: הparole כמוסד הוא מרכיב אינהרנטי לשחרור המוקדם, במובן זה שיש מעקב ויש סיוע בשיקום.

יהודית קרפ: זה הבדל עקרוני.

מרדכי ורטהיימר: אנחנו מדברים על הסמכות של ועדת הparole לשחרר שחרור מוקדם.

מרדכי ורטהיימר: את כל המוסד הזה מבטלים.

מרדכי ורטהיימר: בהצעת החוק החדשה מציעים להגיע להסדר חדש, לא לוקחים בחשבון את כל אותה התפתחות שחלה ב-20 השנים האחרונות בנושא של שחרור מוקדם.

מרדכי ורטהיימר: הולכים לעשות כאן הסדר אדמיניסטרטיבי מבלי לבדוק אפשרויות שונות וגישות שונות כפי שקיימות בעולם.

מרדכי ורטהיימר: הצעת החוק איננה לוקחת בחשבון את המגמה שקיימת היום בכל הנוגע לביטול השחרור המוקדם על ידי ועדות.

מרדכי ורטהיימר: היא איננה לוקחת בחשבון את העובדה שבמקום השחרור המוקדם על ידי ועדות באות שיטות שונות שנהוגות היום בארצות הברית, בקנדה, באנגליה, באוסטרליה.

מרדכי ורטהיימר: העניין של החצי הוא דבר משני לעניין הזה.

מרדכי ורטהיימר: ברוב המדינות אפשר לשחרר אסיר כשהוא הגיע למחצית ריצוי העונש שלו.

מרדכי ורטהיימר: יש מקומות, בייחוד בכמה מקומות בארצות הברית, שאפשר להביא את האסיר לוועדת שחרורים אחרי תקופה של רבע ריצוי העונש או אחרי תקופה של שליש ריצוי העונש.

יהודית קרפ: מאז שהוועדה ישבה – ויש נספח לדוח של הוועדה שמפרט את כל השיטות שד"ר ורטהיימר מתייחס אליהן - לא היו מהפיכות חדשות.

יהודית קרפ: מדובר בשיטות שנקטו בהן מאז, לרבות השיטה של הבאה לדיון משמעתי והפחתת הזכאות לשחרור מוקדם לפי מידות של עונש שנקבעות בחוק.

יהודית קרפ: בכל הדברים האלה אין שמץ של חידוש.

מרדכי ורטהיימר: מבחינת ההיקף?

יהודית קרפ: מה שהתחדש זה הנושא של האוטומטיות של השחרור, לא השיטה עצמה.

יהודית קרפ: בעולם יש את מוסד הparole, שהשחרור אחרי חצי או שליש מתקופת המאסר נראה אחרת.

יהודית קרפ: מדינת ישראל לא מקיימת מוסד כזה.

יהודית קרפ: גם הרשות לשיקום האסיר לא טוענת שהיא יכולה לקיים שחרור ברשיון בתקציבים שיש לה, במנגנונים שיש לה .

דוד טל: אם זו בעיה של תקציבים זה ניתן לפתרון.

יהודית קרפ: לא.

יהודית קרפ: משרד המשפטים טען מאז ומתמיד שצריך לשים את הדגש בהרחבת השיטה של שירותי השיקום לאסיר כדי שהם יוכלו לקיים שירות מעקב אחרי כל אסיר משתחרר.

יהודית קרפ: לא ניתן להשוות לפי דעתי בין שיטות המשפט שמקיימות שירות של מעקב, פיקוח וסיוע לשיקום, לבין השיטה במדינת ישראל.

יהודית קרפ: הוועדה לפני 10 שנים, שהיא ועדה מאוד לא רלוונטית בעיני התוקפים אותה, הציעה גם להקים שירותי מעקב.

יהודית קרפ: מדינת ישראל מבחינה תקציבית לא יכולה לעשות את זה.

יהודית קרפ: אנחנו צריכים לדבר בנתונים ראליים.

דוד טל: על איזה תקציבים אנחנו מדברים?

יהודית קרפ: אני לא יודעת למה אתה מפנה את זה אלי.

יהודית קרפ: משרד המשפטים הציע להסדיר שירותי שיקום ראויים.

יהודית קרפ: את זה אני אומרת מבלי לזלזל במה שעושים עכשיו במסגרת התקציבים הקיימים.

יהודית קרפ: נעשים דברים ראויים לשבח, אבל המרחק בין היכולות של הרשות לשיקום האסיר למספר האסירים שמשתחררים על ידי ועדת השחרורים הוא מרחק רב.

דוד טל: אבל התפקיד שלנו הוא לצמצם את המרחק הזה.

יהודית קרפ: בבקשה.

יהודית קרפ: כשדנים בסוגייה מהו מועד השחרור הנכון, צריך גם לדון בידיעה שלרשות מדינת ישראל אין רשות של מעקב ופיקוח.

יהודית קרפ: לומר שצריך לחשוב מחדש על כל הצעת החוק משום שחלו התפתחויות אדירות בעולם, זה דבר שאין לו אחיזה במציאות.

יהודית קרפ: לא חלה שום התפתחות אדירה בעולם, למעט השיטה המיוחדת בארצות הברית שנקראה indeterminate sentence, שלא השופט הוא שקובע את משך זמן המאסר, אלא משאירים את ההחלטה לוועדת השחרורים.

יהודית קרפ: במדינת ישראל השיטה היא שיטה אחרת.

יהודית קרפ: יש לנו עונש שנקבע על ידי השופטים.

יהודית קרפ: השיטה של indeterminate sentence הצמיחה החלטות שגרמו לאי שיוויון בקרב האסירים.

יהודית קרפ: היו שתי תנועות שהגיעו למסקנה שהשיטה של הindeterminate sentence היא שיטה לא נכונה.

יהודית קרפ: התנועה האחת היתה תנועה שנקראה just deserved, שאמרה שאדם צריך לקבל את העונש שלו בזמן שהשופט שופט אותו ושמידת העונש צריכה להיות מותאמת לעבירה ולנסיבות שבהן היא התבצעה.

יהודית קרפ: התנועה השנייה היתה התנועה של זכויות האדם, שאמרה שאי אפשר לכפוף אסירים לזכויותיהם על ידי ועדה שהיא לא בית משפט.

יהודית קרפ: שתי התנועות האלה התאחדו.

יהודית קרפ: כתוצאה מזה החליטו על ביטול השיטה של indeterminate sentence.

יהודית קרפ: לא צריך להצביע על השיטה הזאת בתור איזו שהיא מהפיכה שנתרחשה במדינות העולם ושאנחנו צריכים ללמוד ממנה.

יהודית קרפ: אנחנו לא מציעים באופן זמני שום דבר חדש, רק לשפר את השיטה.

דוד טל: אתם מציעים שינוי קונספציה.

אופיר פינס-פז: זה שיפור השיטה, לא מהפיכה.

מרדכי ורטהיימר: מדובר על העברת ועדות השחרורים למשרד המשפטים.

מרדכי ורטהיימר: זה השינוי היחידי בהצעת החוק.

מרדכי ורטהיימר: הקריטריונים קיימים היום, הם רק לא כתובים.

מרדכי ורטהיימר: גברת קרפ מודה שהשינוי הבסיסי שחל בעולם הוא שוועדת השחרורים כוועדה לשחרור מוקדם התבטלה.

אופיר פינס-פז: אתה רוצה להציע את זה?

אופיר פינס-פז: תציע.

מרדכי ורטהיימר: השיטה של good time earning נכנסת במקום ועדות השחרורים.

יהודית קרפ: השיטה במדינות העולם היא של שחרור אוטומטי.

יהודית קרפ: האם זה מה שאתה מציע לחברי הוועדה?

יהודית קרפ: באנגליה אסירים אחרי 4 שנים מקבלים שחרור אוטומטי בלי שום קשר לוועדה.

מרדכי ורטהיימר: באנגליה זה רק על עבירות עד 4 שנים.

יהודית קרפ: עבירות מסוג מסויים.

מרדכי ורטהיימר: מעבר לזה זה ועדת השחרורים.

אופיר פינס-פז: עד לרגע זה לא אמרת את זה.

יהודית קרפ: אי אפשר לומר שההצעה הממשלתית לא בשלה.

דוד טל: ועדת שרים לענייני חקיקה לא דנה בהצעת החוק הזאת כפי שוועדת שרים לענייני חקיקה דנה בנושאים כאלה ואחרים.

דוד טל: היא הקדישה לחוק הזה, שהוא חוק כבד, גדול מימדים, רציני, כמה דקות בלבד.

דוד טל: ההליך הדמוקרטי במדינת ישראל מחייב דיון רציני של ועדת שרים לענייני חקיקה.

אופיר פינס-פז: אנחנו נשקיע את מירב המאמצים כדי שתחת ידינו תצא החקיקה הראויה ביותר.

אופיר פינס-פז: אנחנו עוברים לדיון בגוף החוק.

ענת אסיף: בחוק זה – "מאסר" – מאסר שנגזר במשפט פלילי, למעט מאסר בשל אי תשלום קנס; "מאסר עולם" – מאסר לתקופה בלתי קצובה; "אסיר עולם" – מי שנגזר עליו עונש מאסר עולם, בין אם עונשו נקצב ובין אם לאו; "הרשות לשיקום האסיר" – כמשמעותה בחוק הרשות לשיקום האסיר, התשמ"ג-1983; "הוועדה" – ועדת שחרורים או ועדת שחרורים מיוחדת; "ועדת שחרורים" - ועדה שמונתה לפי הוראות סעיף 30; "ועדת שחרורים מיוחדת" – ועדה שמונתה לפי הוראות סעיף 31; "שירות המבחן" – כמשמעותו בפרק ד' לפקודת המבחן (נוסח חדש), התשכ"ט – 1969.

ענת אסיף: היו"ר אופיר פינס-פז:

ענת אסיף: אם אין הערות אנחנו עוברים לפרק ב': שחרור על תנאי.

ענת אסיף: שחרור על תנאי – תקופת המאסר בין שלושה לשישה חודשים: "אסיר הנושא עונש מאסר לתקופה העולה על שלושה חודשים ואינה עולה על שישה חודשים, שנשא לפחות שני שלישים מתקופת המאסר שעליו לשאת, רשאי נציב בית הסוהר, לבקשתו, לשחררו על תנאי מנשיאת יתרת תקופת המאסר; ואולם לא ישחרר הנציב אסיר כאמור, אלא אם כן שוכנע כי האסיר ראוי לשחרור וכי שחרורו אינה מסכן את שלום הציבור".

ענת אסיף: הסמכות הזאת היתה נתונה לשר לביטחון הפנים, כאשר ההמלצה שמתבטאת בנוסח הסעיף היא להסמיך ישירות את נציב בתי הסוהר.

ענת אסיף: הסייפה של הסעיף שחוזרת על עצמה בכל הסעיפים של השחרורים מדגישה את העניין שהשחרור אינו זכות מוקנית לאסיר, אלא מותנית בזה שהנציב או הוועדה שוכנעו שהאסיר ראוי לשחרור וששחרורו אינו מסכן את שלום הציבור.

ענת אסיף: 3.

ענת אסיף: שחרור על תנאי – תקופת מאסר מעל שישה חודשים: "אסיר, למעט אסיר עולם, הנושא עונש מאסר לתקופה העולה על שישה חודשים, שנשא לפחות שני שלישים מתקופת המאסר שעליו לשאת, רשאית ועדת שחרורים, לבקשתו, לשחרור על תנאי מנשיאת יתרת תקופת המאסר; ועולם לא תשחרר ועדת השחרורים אסיר כאמור, אלא אם כן שוכנעה כי האסיר ראוי לשחרור וכי שחרורו אינו מסכן את שלום הציבור".

ענת אסיף: 4.

ענת אסיף: שחרור על תנאי ממאסר ממושך: "אסיר, למעט אסיר עולם, השוהה במאסר 25 שנים לפחות, רשאית ועדת שחרורים מיוחדת לשחרור על תנאי, גם אם טרם חלפו שני שלישים מתקופת מאסרו; ואלם לא תשחרר ועדת השחרורים המיוחדת אסיר כאמור, אלא אם כן שוכנעה כי האסיר ראוי לשחרור וכי שחרורו אינו מסכן את שלום הציבור".

ענת אסיף: 5.

ענת אסיף: שחרור על תנאי ממאסר עולם: "אסיר עולם שעונשו נקצב ושנשא לפחות שני שלישים מהתקופה שנקצבה, רשאית ועדת שחרורים מיוחדת לשחררו על תנאי מנשיאת יתרת תקופת המאסר; ואולם לא תשחר רועדת השחרורים המיוחדת אסיר עולם כאמור אלא אם כן שוכנעה כי האסיר ראוי לשחרור וכי שחרורו לא יסכן את שלום הציבור".

ענת אסיף: 6.

ענת אסיף: סייג לשחרור על תנאי: "לא יינתן שחרור על תנאי מתקופת מאסר שעל אסיר לשאת בשל ביטול שחרורו על תנאי, למעט שחרור מטעמים רפואיים, לפי סעיף 7." 7.

ענת אסיף: שחרור על תנאי מטעמים רפואיים: (א) הוועדה רשאית, בכל עת, לשחרר על תנאי אסיר ממאסרו לאחר ששקלה ממצאים ומסקנות של ועדה רפואית שבדקה את האסיר, אם בשל חולניותו ימיו ספורים או אם בשל חולניותו המשך שהותו במאסר יסכן את חייו באופן ממשי".

ענת אסיף: זה סעיף שגם היום נמצא בחוק.

ענת אסיף: הוא מדבר על שחרור מטעמים מיוחדים, כולל טעמים הומניטריים.

ענת אסיף: כאן ההמלצה להתמקד בטעמים רפואיים.

ענת אסיף: התוספת החשובה היא שהשחרור יתבסס על ממצאים ומסקנות של ועדה רפואית שבדקה את האסיר.

ענת אסיף: אחרי שההצעה עברה קריאה ראשונה החלטנו להציע שהוועדה לא בהכרח תקבל ממצאים של ועדה רפואית, היא גם תוכל לקבל חוות דעת רפואית.

ענת אסיף: הכוונה היא שתהיה רשימה של רופאים שמשרד הבריאות יאשר.

ענת אסיף: אנחנו מציעים לשנות כאן מוועדה רפואית לחוות דעת רפואית.

ענת אסיף: זה סעיף שיכול להיות שיחזור לוועדת שרים לחקיקה בעקבות איזו שהיא מחלוקת בתוך הממשלה.

ענת אסיף: (ב) "הוועדה רשאית, בכל עת, לשחרר על תנאי אסיר שחרור זמני לפרק זמן שלא יעלה על חצי שנה, לאחר ששקלה ממצאים ומסקנות כאמור בסעיף קטן (א) ומהטעמים האמורים באותו סעיף קטן, ורשאית היא להאריך את השחרור לתקופות נוספות שלא יעלו על חצי שנה כל אחת; תקופת שחרור לפי סעיף קטן זה תחשב במנין תקופת מאסרו של האסיר, אלא אם כן קבעה הוועדה אחרת.

ענת אסיף: " כאן יש סמכות חדשה, שהצורך בה התעורר מכל מיני הערות שנתקבלו מהשטח.

אופיר פינס-פז: את לא חושבת שיש מקום להגדיר שחרור זמני בהגדרות?

ענת אסיף: אמרנו שזה לא יעלה על חצי שנה.

יהודית קרפ: מכיוון שאנחנו נזקקים לזה רק לצורך הסעיף הזה, אין טעם לשים את זה בגוף ההגדרות.

ענת אסיף: (ג) "בבואה להחליט על שחרור על תנאי לפי סעיף זה, תשקול הוועדה גם שיקולים של טובת הציבור, לרבות שלום משפחתו של האסיר ושלום נפגע העבירה ומשפחתו.

ענת אסיף: "

אופיר פינס-פז: האם אפשר לכתוב במקום "נפגע העבירה" "קורבן העבירה"?

יהודית קרפ: אנחנו חרגנו מהביטוי השגור "קורבן עבירה" לטובת הביטוי "נפגע עבירה" - כך זה בא לידי ביטוי גם בחוק זכויות נפגעי עבירה בהליך הפלילי - משום שהמילה "קורבנות" משקף סטטוס שאנחנו מבקשים למנוע.

ענת אסיף: (ד) "החלטה לפי סעיפים קטנים (א) ו(ב) יכולה, במקרים דחופים, להינתן בידי יושב ראש הוועדה, ומשניתנה כך, יהיה תוקפה לתקופה של 30 ימים בלבד, אלא אם כן אושרה ההחלטה בידי הוועדה לפני תום תקופה זו.

ענת אסיף: (ה) בסעיף זה – "אסיר" לרבות מי שבית משפט החליט לגביו כי ישא את עונש המאסר בעבודת שירות, לפי הוראות סימן ב'1 בפרק ו' לחוק העונשין, התשל"ז-1977 (להלן – חוק העונשין); "ועדה רפואית" – ועדה שמינה המנהל הכללי של משרד הבריאות לעניין זה.

ענת אסיף: 8.

ענת אסיף: חישוב תקופת המאסר: (א) "תקופת המאסר לעניין שחרור על תנאי, תהיה סך כל תקופות המאסר שעל האסיר לשאת בזו אחר זו, למעט תקופת מאסר שעל האסיר לשאת בשל ביטול שחרורו על תנאי.

ענת אסיף: (ב) בחישוב תקופת המאסר של אסיר עולם לעניין סעיפים 5 ו-28, תובא בחשבון התקופה שבה היה האסיר במעצר בשל העבירה שבשלה נגזר עליו מאסר העולם.

ענת אסיף: "

אופיר פינס-פז: מה עם השחרור המינהלי?

ענת אסיף: השחרור המינהלי נמצא בפקודת בתי הסוהר.

ענת אסיף: אנחנו לא נוגעים בו.

ענת אסיף: סעיף 9 זה סעיף הקריטריונים.

ענת אסיף: אין טעם שאני אקרא אותו, כי הוא עבר שינויים בתקנות.

ענת אסיף: אנחנו מציעים שמה שהוועדה אישרה בתקנות, לפחות בתור בסיס לדיון, יהיה במקום סעיף 9.

אופיר פינס-פז: אלה התקנות שעברו במה שאנחנו מכנים "חוק דרעי".

ענת אסיף: נכון.

ענת אסיף: 10 זה סעיף (ב) המפורסם שבתקנות.

דוד טל: את מוכנה להקריא אותו?

ענת אסיף: נתונים שתביא ועדת שחרורים בחשבון לעניין שחרורו המוקדם של אסיר: "בבואה להחליט אם ראוי אסיר לשחרור מוקדם, תביא ועדת השחרורים בחשבון את אלה: (1) הסיכון הצפוי מהאסיר לשלום הציבור, לרבות למשפחתו ולנפגע העבירה וכן לביטחון המדינה; סיכויי שיקומו והתנהגותו בכלא; לעניין זה תתחשב ועדת השחרורים, בין היתר, בנתונים אלה: (א) העבירה שבשלה נושא האסיר עונש מאסר, לרבות נסיבות ביצועה, סוגה, חומרתה, היקפה ותוצאותיה; תקופת המאסר שגזר עליו בית המשפט וההקלה בעונש אם ניתנה לו מידי נשיא המדינה; (ב) תוכנם של כתבי אישום התלויים ועומדים נגד האסיר בבתי משפט, סוגי העבירות שבהן הוא נאשם, נסיבות ביצוען ותוצאותיהן על פי האישום; (ג) הרשעותיו הקודמות של האסיר, מספרן, דחיפותן, סוגי העבירות שבהן הורשע, חומרתן, נסיבות ביצוען, תוצאותיהן, היקפן ותקופות המאסר שנשא בשלן; (ד) דיונים קודמים בוועדות שחרורים בעניינו של האסיר והחלטות בהן, לרבות בעניין ביטול שחרורו ברשיון; (ה) הקלות בעונש שנתן לו נשיא המדינה בשל עונשי מאסר קודמים שהוטלו עליו; (ו) התנהגות שלילית או חיובית של האסיר בבית הסוהר במהלך תקופת מאסרו כמפורט להלן: (1) עבירה פלילית שעבר האסיר, סוג העבירה (2) התנהגות שיש בה כדי לפגוע פגיעה ממשית באסירים אחרים או בסוהרים או לשבש את סדריו של בית הסוהר; (3) מעורבות בפעילות עבריינית בין בתוך כותלי בית הסוהר ובין מחוץ להם; (4) יציאה מבית הסוהר או חזרה לבית הסוהר שלא במועד; (5) שימוש בסם מסוכן, כהגדרתו בפקודת הסמים המסוכנים; (6) התנהגות טובה של האסיר במהלך תקופת המאסר; (7) גמילה משימוש בסם מסוכן; (8) גילוי יחס חיובי מצד האסיר לעבודה ולצעדים שננקטו לשם שיקומו; (ז) חוות דעת על האסיר שנתנו שירות בתי הסוהר, משטרת ישראל או רשויות הביטחון, במקרים המתאימים גם חוות דעת מקצועיות, בין היתר בנושאי גילוי עריות, אלימות במשפחה ובריאות הנפש; (ח) חוות דעת של הרשות לשיקום האסיר אם ניתנה לעניין שחרור מוקדם של האסיר, ובכלל זה אחת מאלה: (1) חוות דעת הכוללת תוכנית לשיקומו של האסיר, אפשרויות השתלמותו בעבודה סדירה ובתוכנית טיפולית; לעניין זה תובא בחשבון גם מידת הפיקוח על תוכנית המוצעת על ידי הרשות לשיקום האסיר;

ענת אסיף: (2) חוות דעת שלפיה אין האסיר זקוק לתוכנית שיקום ושאין האסיר מגלה דפוסי התנהגות עבריינית; (3) חוות דעת שאין האסיר ראוי לשחרור מוקדם; לחוות דעת של הרשות לשיקום האסיר יינתן משקל גדול יותר ככל שחלק מעונש המאסר שנשא האסיר קטן; (ט) נתונים אישיים של האסיר, לרבות גילו ומצבו המשפחתי.

ענת אסיף: 2 במקרים בעלי חומרה ובנסיבות מיוחדות שבהם סברה ועדת השחרורים כי שחרורו של האסיר ברשיון יפגע במידה חמורה באמון הציבור במערכת המשפט ואכיפת החוק ובהרתעת רבים; משנוצר יחס בלתי סביר בין חומרת העבירה ונסיבותיה לבין תקופת המאסר שישא האסיר בפועל אם ישוחרר, רשאית ועדת השחרורים להביא בחשבון גם נתונים אלה בהחלטתה, בנוסף לנתונים המפורטים בפיסקה 1; משקלם של נתונים אלה בהחלטת הוועדה ככל שיגדל החלק בעונש המאסר שהאסיר כבר נשא;"

דוד טל: איך תמדדו את זה?

ענת אסיף: 11.

ענת אסיף: שחרור אסיר הנושא מאסר בשל עבירת אלימות או מין בתוך המשפחה: (א) "הוועדה לא תחליט על שחרורו על תנאי של אסיר הנושא עונש מאסר בשל עבירה מן העבירות המנויות בתוספת, אלא לאחר שצוות שהסמיך לעניין זה שר העבודה והרווחה הגיש לה חוות דעת, לעניין מידת הסכנה הנשקפת לציבור משחרור האסיר, לרבות הסכנה לנפגע העבירה שבשלה הוא נושא את מאסרו.

ענת אסיף: " הסעיף הזה מעגן בחוק עבודה של ועדות אלימות במשפחה וועדות גילוי עריות שעובדות כבר היום בשיתוף פעולה עם משרד העבודה ושירות בתי הסוהר.

ענת אסיף: הן עובדות כיום לא מכוח החוק.

ענת אסיף: העבירות שמנויות בתוספת הן: (1) עבירות אלימות שביצע האסיר כלפי בן משפחתו, לרבות אלימות כלפי רכוש השייך לבן משפחתו, כליאת שווא של בן משפחתו או עבירה אחרת שפגעה בחירותו או בשלוות חייו של בן משפחות, לרבות עבירות של התעללות, הזנחה או נטישה של בן משפחתו; (2) עבירות מין לפי סימן ה בפרק י' לחוק העונשין שביצע האסיר כלפי בן משפחתו; (3) עבירות לפי סימן י' זנות ותועבה בפרק ח' לחוק העונשין, שביצע האסיר בבן משפחתו;" למשרד העבודה והרווחה יש איזו שהיא הערה לגבי התוספת.

ענת אסיף: 11(ב) "שר המשפטים רשאי, בצו, באישור שר העבודה והרווחה וועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, לשנות את התוספת לחוק.

ענת אסיף: 12 שחרור אסיר הנושא מאסר בשל עבירת מין או הלוקה בנפשו: (א) "הוועדה לא תחליט על שחרורו על תנאי של אסיר הנושא עונש מאסר בשל עבירת מין או החולה במחלת נפש או הסובל מהפרעה נפשית, אלא לאחר שהוגשה לה חוות דעת לפיה האסיר אינו מסוכן לציבור, מאדם שהוסמך לעניין זה על ידי שר הבריאות.

ענת אסיף: (ב) לא הוגשה חוות דעת כאמור בסעיף קטן (א) או שהוגשה חוות דעת שקבעה כי האסיר מסוכן לציבור במידה כלשהי אך ניתן לשחרור בתנאי שקיבל טיפול או בתנאי אחר, כפי שהומלץ בה, רשאית הוועדה, על אף הוראות סעיף קטן (א), לשחרר אסיר כאמור באותו סעיף קטן, אם סברה, מטעמים מיוחדים שיירשמו, כי ניתן לשחררו בלא שייגרם בכך סיכון לציבור ובכפוף לתנאי שחרור שתקבע, שיבטיחו העדר סיכון כאמור.

ענת אסיף: 13.

ענת אסיף: תנאי השחרור: (א) "התנאי שבו מותנה שחרור של אסיר לפי הוראות חוק זה, הוא שהמשוחרר לא יעבור עבירת עוון או פשע נוספת (להלן – עבירה נוספת) במשך תקופת התנאי; בחוק זה, "תקופת התנאי" – התקופה שמיום שחרורו על תנאי של אסיר עד לסיום תקופת המאסר שהיה נושא לפי גזר הדין אילולא שוחרר, ולעניין אסיר ששוחרר כאמור בסעיף 29(ב) – התקופה שקבעה ועדת שחרורים מיוחדת לפי הוראות אותו סעיף.

ענת אסיף: (ב) הוועדה רשאית להתנות שחרורו של אסיר בתנאים נוספים, לרבות איסור יציאה מהארץ של המשוחרר או מתן ערובה על ידו.

ענת אסיף: (ג) הוועדה רשאית, לפי המלצת שרות המבחן או הרשות לשיקום האסיר, להתנות את שחרורו על תנאי של האסיר בהשתתפות במהלך תקופת התנאי בתכנית טיפולית בפיקוח שירות המבחן או בתוכנית לשיקומו, שהוכנה בידי הרשות לשיקום האסיר; שחרור כמאור יותנה גם בקיום פרטי התכנית והוועדה רשאית להתנותו בתנאים נוספים לעניין זה.

ענת אסיף: (ד) בהעדר קביעה אחרת של הוועדה, יותנה שחרורו של האסיר, בנוסף על התנאים האמורים בסעיפים קטנים (א) עד (ג), גם באלה: (1) האסיר יודע למנהל בית הסוהר על המקום שבכוונתו לגור בו בתקופת התנאי; (2) בתוך 48 שעות מעת שהגיע האסיר למקום מגוריו, יתייצב לפני השוטר הממונה על תחנת המשטרה הקרובה לו ביותר במחוז שבו הוא גר (להלן – השוטר הממונה); (3) האסיר יתייצב במהלך תקופת התנאי בפני השוטר הממונה, אחת לחודש, ויודיע לו ולמנהל בית הסוהר על כל שינוי שחל במקום מגוריו, בהקדם האפשרי.

ענת אסיף: 14.

ענת אסיף: רשיון למשוחרר על תנאי: (א) "ועדה שהחליטה לשחרר אסיר על תנאי, תיתן לאסיר רשיון ובו יפורטו תנאי השחרור.

ענת אסיף: (ב) אסיר ששוחרר על תנאי יישא עמו את רשיונו בכל תקופת התנאי, ויציגו בפני שוטר, על פי דרישתו.

ענת אסיף: 15.

ענת אסיף: שינויי תנאי שחרור: הוועדה רשאית, בכל עת, עד תום תקופת התנאי, לשנות, לפי שיקול דעתה, את תנאי השחרור שנקבעו לפי הוראות סעיף 13(ב) עד (ד).

ענת אסיף: 16.

ענת אסיף: סידרי הדיון בבקשה לשחרור על תנאי ובדיון בשינוי תנאי שחרור: (א) "דיון בוועדה, למעט דיון בבקשת אסיר לקיים בעניינו דיון חוזר, יתקיים בנוכחות האסיר ובא כוחו, אם הוא מיוצג, וכן בנוכחות בא כוח היועץ המשפטי לממשלה; התקבלה הסכמת בא כוח היועץ המשפטי לממשלה לשחרורו המוקדם של האסיר, ניתן לקיים את הדיון בוועדה, בכפוף להוראות סעיף קטן (ג), אף ללא נוכחות האסיר או בא כוחו.

ענת אסיף: (ב) דיון הוועדה בבקשה לקיים דיון חוזר בעניינו של אסיר יתקיים שלא בנוכחות הצדדים.

ענת אסיף: (ג) הוועדה לא תחליט על שחרורו על תנאי של אסיר, לרבות שחרורו מטעמים רפואיים לפי סעיף 7, אלא לאחר שנתנה לבא כוח היועץ המשפטי לממשלה הזדמנות לטעון את טענותיו, ולא תחליט שלא לשחרר אסיר על תנאי, אלא לאחר שנתנה לאסיר ולבא כוחו, אם הוא מיוצג, הזדמנות לטעון את טענותיהם.

ענת אסיף: (ד) הוועדה רשאית למנות לאסיר סניגור לצורך הדיון בפניה, ויחולו לעניין זה הוראות חוק הסניגוריה הציבורית, התשנ"ו-1995, בשינויים המחוייבים.

ענת אסיף: (ה) הוועדה תנהל פרוטוקול של דיוניה, שייחתם בידי יושב ראש הוועדה; האסיר ובא כוחו רשאים לעיין בפרוטוקול הדיון בעניינו ולקבל העתק ממנו, אלא אם כן החליטה הוועדה כי הפרוטוקול או חלקו יהיה חסוי, בשל קבלת מידע חסוי בהתאם להוראות סעיף 17.

ענת אסיף: (ו) הוועדה תביא בחשבון, לצורך החלטתה, כל מידע הנוגע לעניין שהובא בפניה, לרבות מידע חסוי, כמשמעותו בסעיף 17(א), אלא אם כן נתבקשה שלא להתחשב במידע כאמור בסעיף 17(ז).

ענת אסיף: (ז) החלטת הוועדה תהיה מנומקת ותיחתם בידי חברי הוועדה; העתק ההחלטה יימסר לאסיר, לבא כוח היועץ המשפטי לממשלה, ואם הותנה השחרור על תנאי בתנאים כאמור בסעיף 13(ג) – גם לשרות המבחן או לרשות לשיקום האסיר, לפי העניין.

ענת אסיף: (ח) שר המשפטים, באישור השר לביטחון הפנים, יקבע את סדרי הדיון בוועדות, סידרי הפניה אליהן, המידע שיש להביא בפניהן ודרכי הבאתו, ככל שאינם מוסדרים בחוק זה.

ענת אסיף: 17.

ענת אסיף: מידע חסוי: (א) בא כוח היועץ המשפטי לממשלה רשאי להציג בפני הוועדה מידע שגילויו לאסיר ולבא כוחו עלול, לדעתו, לפגוע בבטחון המדינה או בעניין ציבורי חשוב אחר (להלן – מידע חסוי) אף שלא בנוכחות האסיר ובא כוחו ומבלי לגלות להם את תוכנו.

ענת אסיף: (ב) ביקש בא כוח היועץ המשפטי לממשלה להציג בפני הוועדה מידע חסוי כאמור בסעיף קטן (א), יודיע על כך לאסיר או לבא כוחו.

ענת אסיף: (ג) ועדת שחרורים רשאית לעיין במידע שהוצג בפניה כחסוי לשם החלטה בבקשת היועץ המשפטי לממשלה כאמור בסעיף קטן (א) ולקבל ממנו פרטים נוספים לעניין המידע, שלא בנוחות האסיר ובא כוחו.

ענת אסיף: (ד) מצאה הוועדה כי העניין שיש באי גילויו של מידע חסוי שהוצג בפניה כאמור בסעיף קטן (א) עדיף מהצורך לגלותו לשם עשיית צדק, רשאית היא לקיים את הדיון בעניינו של האסיר אף שלא בנוכחות האסיר ובא כוחו ומבלי לגלות להם את תוכנו של המידע החסוי.

ענת אסיף: (ה) ועדת שחרורים תודיע לאסיר או לבא כוחו ולבא כוח היועץ המשפטי לממשלה על החלטתה בבקשה לפי סעיף זה, ורשאית היא לקבוע שנימוקי ההחלטה, כולם או מקצתם, יהיו חסויים.

ענת אסיף: (ו) החליטה ועדת שחרורים שלא לגלות לאסיר ולבא כוחו תוכנו של מידע חסוי, כולו או מקצתו, תעביר הוועדה לאסיר פרטים או תמצית של המידע החסוי, ככל שניתן לעשות כן מבלי לפגוע בטחון המדינה או בעניין הציבורי האחר; היתה הסיבה לאי גילוי המידע הגנה על טובתו של האסיר, רשאית הוועדה לגלות את המידע החסוי רק לבא כוחו של האסיר, ובלבד שהאסיר הסכים לכך.

ענת אסיף: (ז) החליטה ועדת שחרורים או הורה בית המשפט, כמשמעותו בסעיף 25(ב), או בית המשפט העליון על גילויו של מידע חסוי, רשאי בא כוח היועץ המשפטי לממשלה לבקש מהוועדה כי לא תביא בחשבון את המידע האמור לצורך החלטה בעניינו של האסיר; ביקש בא כוח היועץ המשפטי לממשלה כאמור – לא תתחשב הוועדה במידע האמור, והמידע לא יועבר לאסיר ולבא כוחו.

ענת אסיף: בסעיף זה, "אסיר" – לרבות משוחרר על תנאי.

ענת אסיף: "

ענר הלמן: הסעיף הזה בא לעגן את ההסדרים שיש עם ועדות שחרורים.

ענר הלמן: הוא עוד יותר בא לעגן פסיקה של בית משפט, שאומרת שכל מה שאפשר לגלות יהיו צריכים לגלות לאסיר או לבא כוחו.

ענר הלמן: יכול להיות מצב שהעובד הסוציאלי יאמר: האסיר צריך להשאר עוד חצי שנה כדי לסיים את הטיפול.

ענר הלמן: אם האסיר ידע שהעובד הסוציאלי אמר את זה לוועדה, הוא לא ישתף איתו פעולה.

ענר הלמן: מבחינת שלומו של האסיר עדיף שהוא לא ידע שזו עמדת העובד הסוציאלי, כי אחרת הוא יכעס עליו או לא ישתף פעולה.

ענר הלמן: אין סיבה, אם האסיר מסכים, לא לספר לעורך דין שלו.

ענר הלמן: חייבים את הסכמת האסיר לפי חוק לשכת עורכי הדין.

ענר הלמן: יש שני סוגים עיקריים של מידע חסוי שמובא בפני ועדות השחרורים.

ענר הלמן: המידע החסוי העיקרי הוא בדרך כלל מידע חסוי של שירות הביטחון הכללי.

ענר הלמן: הוא מובא בדרך כלל בעניינם של אסירים בטחוניים.

ענר הלמן: עצם גילוי המידע הזה יכול לרמוז לאסיר מאיפה אנחנו יודעים ומה אנחנו יודעים וכמובן לפגוע בביטחון המדינה.

ענר הלמן: מידע חסוי נוסף יכול להיות מידע של המשטרה או של שירות בתי הסוהר לעניין מעורבות פלילית של האסיר.

ענר הלמן: גם אותו, כמובן, אי אפשר לגלות לאסיר.

ענר הלמן: ועדת השחרורים נכנסת לנעליה של המדינה.

ענר הלמן: כמו שהמדינה יודעת את כל החומר על האסיר, גם ועדת השחרורים צריכה לדעת.

ענר הלמן: כמו שאיש משטרה או איש שב"כ לא יכול לגלות לאנשים מידע חסוי שיש במחשב, גם ועדת שחרורים לא מגלה אותו .

ענר הלמן: היא צריכה לקחת אותו בחשבון, כי לא מתקבל על הדעת שיש מידע של המדינה והוועדה יודעת אותו ורק בגלל שהיא היתה צריכה לגלות אותו לאסיר והיא לא יכולה הוא ילך הביתה ובכך יסוכן שלום הציבור.

ענר הלמן: במשפט פלילי, מי שלא יודע, המדינה אומרת שיש מידע חסוי.

ענר הלמן: כאשר מגיע בית המשפט וקובע שהמידע החסוי הזה יכול לסייע לאסיר, למדינה יש שתי אפשרויות: או לגלות את המידע, או לחזור בה מכתב האישום ואז האסיר מזוכה.

ענר הלמן: כאן המצב הוא הפוך, כי האסיר הורשע והוא יושב בכלא.

ענר הלמן: אין לו זכות להשתחרר אם הוא מסכן את שלום הציבור.

ענר הלמן: אם הורה בית המשפט לגלות את החומר והמדינה בכל זאת מחליטה משיקוליה היא שהיא לא מוכנה לגלות את החומר, היא יכולה להגיד לוועדת שחרורים: אנחנו לא רוצים לגלות את החומר, ואז אסור לוועדת שחרורים להתחשב בחומר.

ענת אסיף: 18.

ענת אסיף: סדרי דיון בעניין מידע חסוי: "שר המשפטים, בהתייעצות עם השר לביטחון הפנים ושר הביטחון, רשאי להתקין תקנות לעניין סדרי הדין בבקשה לפי סעיף 17 ובעתירה לפי סעיף 26, ככל שאינם מוסדרים בחוק זה.

ענת אסיף: 19.

ענת אסיף: דיון חוזר וועדת שחרורים: החליטה ועדת שחרורים שלא לשחרר אסיר, לא תשוב לדון בעניינו אלא אם כן התקיים אחד מאלה: (1) הוועדה קבעה מראש, בהחלטתה, כי תקיים דיון חוזר בעניין שחרורו על תנאי של האסיר, במועד שקבעה, או בהתקיים תנאי שקבעה; (2) הרשות לשיקום האסיר ביקשה מהוועדה לקיים דיון חוזר בעניין שחרור על תאני של האסיר, המותנה בהשתתפות האסיר בתוכנית שיקום שהכינה לו; (3) שירות המבחן ביקש מהוועדה לקיים דיון חוזר בעניין שחרורו על תנאי של האסיר, המותנה בהשתתפותו בתוכנית טיפולית שהכינה לו; (4) היועץ המשפטי לממשלה ביקשה מהוועדה לקיים דיון חוזר בעניין שחרורו על תנאי של האסיר, בשל שיקולים ציבוריים המצדיקים זאת; (5) האסיר הגיש לוועדה בקשה מנומקת לקיים דיון חוזר בעניין שחרורו על תנאי, בתום חצי שנה לפחות ממועד החלטת הוועדה שלא לשחררו ולגבי אסיר עולם – בתום שנה לפחות מהמועד האמור, והוועדה סברה כי חל שינוי בנסיבות שהיוו בסיס להחלטתה שלא לשחרר את האסיר, המצדיק קיומו של דיון חוזר.

ענת אסיף: "

שמואל צנג: לשכת עורכי הדין תומכת תמיכה מלאה בחוק הזה ורואה בו חשיבות רבה מהטעמים שמנה כבוד השופט בדימוס דוד מועלם.

שמואל צנג: יש לנו הערות טכניות שנשלח בכתב.

שמואל צנג: ההערה היחידה שחשבתי שיהיה נכון להביא אותה בפני חברי הוועדה היא זו: אמר כבוד השופט מועלם שוועדת השחרורים איננה באה להעניש.

שמואל צנג: הוא גם אמר שהשופטים אינם מתחשבים בשאלה אם זה שליש, חצי וכו'.

שמואל צנג: בארצות הברית השופט מעביר את שיקול הדעת לגבי מידת העונש לוועדה.

שמואל צנג: אני מפנה אתכם לסעיף 10 שהוא בעייתי מבחינת השאלה אם יש לוועדת השחרורים סמכות לשקול שיקולי ענישה או לא.

שמואל צנג: הלשכה סוברת שאין סמכות לוועדה לשקול שיקולי ענישה כי בית המשפט הוא זה שמחליט איך להעניש.

אופיר פינס-פז: לפי הנתונים שהבאתם לנו אני רואה שפחות או יותר 50% מהאסירים מקבלים איזה שהוא חלק מתוך השליש.

אופיר פינס-פז: 15% ממי שמקבלים מוחזרים.

חיים שמואלביץ: נתונים מלאים, כולל של שנת 2000, כבר נמצאים.

חיים שמואלביץ: הנתונים יוצגו בפני הוועדה.

אופיר פינס-פז: האם יש ערכאת ערעור שלא בפני אותה ועדת שחרורים?

ענת אסיף: כן, יש פרק נפרד על עתירות.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לדעת שלאסיר יש עוד מערכת.

ענר הלמן: גם היום, למשל, אם ועדת שחרורים מסרבת לקיים דיון חוזר, הוא יכול להגיש עתירה לבית המשפט.

אופיר פינס-פז: איפה כתוב היכן הרכב הוועדה, איפה היא יושבת?

ענת אסיף: זה בהמשך.

דוד טל: כתוב בסעיף 2 שמעולם לא ישחרר הנציב אסיר כאמור, אלא אם כן שוכנע שהאסיר ראוי לשחרור וכי שחרורו אינו מסכן את שלום הציבור.

דוד טל: האם זאת פריבילגיה שיש רק לנציב עצמו?

דוד טל: האם זה שרירותי?

דוד טל: האם יש מישהו מעבר לנציב שיכול להפעיל שיקול דעת?

ענר הלמן: מי שמוסמך לכך זה השר לביטחון פנים שהסמיך את נציב בתי הסוהר לעשות את זה במקומו.

ענר הלמן: כמו שאם ועדת שחרורים לא שיחררה הוא יכול לעתור לבית המשפט המחוזי בהרכב שלושה שופטים, גם בעניין הזה אם החליטה נציבת בתי הסוהר לא לשחרר אותו הוא מגיש עתירה לבית המשפט המחוזי בהרכב שלושה שיכול לבקר את שיקול דעת הנציבה.

ענר הלמן: למעשה, הסעיף הזה הוא כמו הסעיף שקיים היום, רק שבמקום השר שמנו את הנציבה כי לא ראוי שאדם פוליטי יחליט בנושא של שחרורים.

ענת אסיף: 49(א) לחוק העונשין: "מי שנידון למאסר לתקופה העולה על שלושה חודשים ואינה עולה על שישה חודשים ונשא עונשו שני שלישים מאותה תקופה, רשאי שר המשטרה לשחררו אם ראה שהאסיר ראוי לשחרור.

ענת אסיף: "

חיים שמואלביץ: יש לאסירים דרך לעתור כנגד החלטה כזו.

חיים שמואלביץ: מספר העתירות שהוגשו כנגד החלטה של נציבים בעבר ושל הנציבה הנוכחית הוא מזערי לעומת העתירות שמוגשות בדרך כלל על החלטות של ועדות שחרורים.

אופיר פינס-פז: כמה אסירים, לדעתך, באים לוועדת שחרורים בלי עורך דין?

חיים שמואלביץ: אני לא יודע את הנתון המדוייק, אבל אני חושב שרובם באים בלי עורך דין.

אופיר פינס-פז: זה נראה לך מצב סביר?

אופיר פינס-פז: זה לא נראה לי מצב סביר.

חיים שמואלביץ: אי אפשר יהיה לקבוע אז את אותו מספר אסירים לדיון.

חיים שמואלביץ: זה יחייב להכפיל את מספר הוועדות.

חיים שמואלביץ: יש לזה גם השלכה על הנהלת בתי משפט.

אופיר פינס-פז: כשמתחתי ביקורת על כך שיש דיונים שנמשכים 5 דקות, כבוד השופטת לא אהבה את מה שאמרתי.

אופיר פינס-פז: אני לא אוהב שמגיע אסיר בפני ועדה, שגורלו בעניין הזה תלוי ועומד, ותוך 5 דקות מחליטים בעניינו.

דוד טל: והוסיף ואמר כבוד השופט מועלם שבין אסיר אחד לאסיר שני יש פרק זמן מסויים שהם דנים.

ענר הלמן: לא.

ענר הלמן: צו לא יכול לסתור כלום.

ענר הלמן: היום יש מצב שלא יכולים לקבל חצי אלא שני שליש.

ענר הלמן: החוק כאן מתייחס למצב שבו אסירים יוכלו לקבל רק שני שליש.

ענר הלמן: גם היום כל מי שבצו יכול אחרי שני שליש להשתחרר, הוא לא יכול אחרי חצי.

ענר הלמן: אין דבר כזה שאסיר לא יכול לקבל שחרור מוקדם.

ענר הלמן: ועדת שחרורים מיוחדת תוכל לשחרר אסיר שקיבל 45 שנים אחרי 25 שנים.

ענר הלמן: זאת ההצעה שלנו.

רחמים מלול: אותו דבר עלול לקרות גם עם רוצח שפל כמו יגאל עמיר?

ענר הלמן: זה לא יכול לחול על אסיר עולם.

יהודית קרפ: סעיף 4 מתייחס לאותם מקרים שהם לא אסירי עולם.

דוד טל: בסעיף 7 מדברים על כל האסירים בלי יוצא מן הכלל, או שמדובר כאן על אסירים שעונשם נקצב על ידי הנשיא?

ענת אסיף: כל האסירים.

יהודית קרפ: כל האסירים.

יהודית קרפ: לגבי אסיר עולם תדון ועדת שחרורים מיוחדת.

אופיר פינס-פז: הנושא הרפואי הוא מעל לכל.

דורי פינטו: אני רוצה לציין שהשתתפתי בחלק האחרון של הדיונים על הצעת החוק הממשלתית.

דורי פינטו: חלק מההערות שלי התקבלו לעניין האפשרות לייצוג על ידי הוועדה.

דורי פינטו: לגבי אותו סעיף 10 שהתקבל אני מפנה אתכם לפסק דין שקולניק ולפסק דין אור.

דורי פינטו: עיקר הנימוקים שמובאים בהרחבה בפסק הדין של השופט אור הם בעניין הצורך בהפרדה בין השיקול לעניין העונש והשיקולים של ועדת השחרורים.

דורי פינטו: לעניין סעיפים 6 ו-8, אני חושב שגם כאשר מפעילים את תקופת הרשיון התקופה הזאת נחשבת ואדם צריך להיות מובא לפני ועדת שחרורים.

אופיר פינס-פז: אנחנו מדברים על מצב שבו אדם קיבל שחרור ברשיון, הפר את השחרור והוא לא צריך לעלות.

אופיר פינס-פז: לפי דעתך לא רק שהוא יכול לעלות 100 פעם, גם את התקופה שהוא עבד על המדינה ועל ועדת השחרורים צריך לתת לו.

דורי פינטו: זה המצב הקיים היום.

דורי פינטו: הסיבה שבגללה השליש הזה מופעל או מופקע הרשיון היא עבירה פחותה, עבירה של עונש מאסר קצר.

דורי פינטו: אני חושב שראוי את אותם שיקולים שיכולים להוות תמריץ להתנהגות טובה, לשיקום, להפעיל או להותיר לעניין התקופה הזאת.

דורי פינטו: גם במצב הזה האדם ירצה 8 תשעיות מעונש המאסר המקורי, שזה שני שליש מתוך השליש.

אופיר פינס-פז: עו"ד פינטו, אדם קיבל את כל ההזדמנויות בחייו והוא מעל באמון.

אופיר פינס-פז: אתה מציע שאחרי שהוא עשה את זה אנחנו נתחשב בו מעל ומעבר.

אופיר פינס-פז: תאמין לי שזאת גישה אנטי שחרורית.

אופיר פינס-פז: גם בשיקום יש מקל וגזר.

אופיר פינס-פז: כשאין מקל אתה לא תאמין כמה האסיר יעשה שימוש במערכת.

אופיר פינס-פז: לעניין הפרת האמון יש השלכות מרחיקות לכת.

אופיר פינס-פז: אם אין תגובה של המערכת זה רק ילך ויחמיר ויחזור על עצמו.

דוד טל: נניח שהאסיר נשפט פעם ראשונה וקיבל 3 שנים ותוך כדי היה לו תיק תלוי ועומד.

דוד טל: כשהוא מגיע לוועדת השחרורים, ועדת השחרורים דנה רק בתיק הראשון או בכל התקופה?

ענר הלמן: היא דנה בכל התקופה.

ענר הלמן: על פי חוק העונשין רואים בתקופת המאסר את סך כל התקופות המצטברות שאסיר צריך לרצות.

ענר הלמן: השני שליש זה מסך כל התקופה המצטברת.

ענר הלמן: יש מקרים שאסיר נדון ל-3 שנים, עברו שנתיים והתיק שתלוי ועומד עוד לא נגמר.

ענר הלמן: כשהוא מגיע לוועדת שחרורים אחרי שנתיים, היא צריכה להחליט אם היא משחררת אותו או לא על סמך זה שהיא יודעת שיש עוד משפט שמתנהל נגדו.

ענר הלמן: הוועדה צריכה לדעת את זה.

ענר הלמן: בדרך כלל, אם רוב הוועדות יודעות שהתיק השני הולך להגמר, הן ידחו את זה לכמה זמן כדי לראות מה יקרה לו בתיק השני.

דוד טל: מה הסיפור כאן של אמון מערכת המשפט?

ענר הלמן: אסיר יושב על אונס 9 שנים.

ענר הלמן: הוא מגיע אחרי 6 שנים לוועדת שחרורים.

ענר הלמן: שבוע לפני כן הוא מתראיין ב"מעריב" ומספר שהוא ידע שהוא חולה איידס, הוא ידע שהוא ידביק אותה והיא נדבקה.

ענר הלמן: כשבית המשפט נתן לו 9 שנים הוא בכלל לא ידע שהוא חולה באיידס ושהאישה נדבקה.

ענר הלמן: אני חושב שאין אף אחד שיגיד שהאסיר הזה ראוי לשחרור אחרי שני שליש.

ענר הלמן: מי שעושה דבר כזה שישב את כל ה-9 שנים.

ענר הלמן: אי אפשר לשפוט אותו עוד פעם כי הוא כבר נשפט על המעשה.

ענר הלמן: אין שום כוונה להפוך את ועדת השחרורים לסניף של בית משפט שלום, מחוזי או עליון, אבל יכולים להיות מקרים מאוד צורמים שצריך לתת לוועדת שחרורים איזה שהוא כלי להגיד: האיש הזה לא הולך הביתה.

רחמים מלול: מדוע השיקול של הבנת חומרת מעשיו של האסיר עומד בפני ועדת שחרורים מיוחדת?

יהודית קרפ: בעבירות שנגזר עליהן מאסר עולם, שזה בדרך כלל רצח, ועדת שחרורים מיוחדת דנה.

יהודית קרפ: היא צריכה לשקול אם חל איזה מפנה, איזו תמורה בגישה של האדם בתור מרכיב שעומד בפני עצמו.

יהודית קרפ: זה בהבדל מוועדת השחרורים הרגילה ששוקלת את רעיון השיקום.

יהודית קרפ: כיוון שאנחנו דנים כאן ברצח, חשבנו שצריך שיהיה איזה שהוא מרכיב שייחד.

רחמים מלול: ואסיר רגיל לא צריך להבין את חומרת מעשיו?

רחמים מלול: כל השיקום מתחיל מחרטה על העבר.

רחמים מלול: אם הוא לא מבין את חומרת מעשיו, איך הוא יקבל את השיקום העתידי?

רחמים מלול: אם כבר מכניסים את האלמנט הזה, הוא אמור להיות גם בוועדת שחרורים רגילה.

ענת אסיף: בוועדה רגילה זה יבוא לידי ביטוי בדוחות על ההתנהגות שלו, באפשרות שלו להשתלב בתוכניות שיקום.

ענת אסיף: לגבי אסירי עולם, שלרוב זה על עבירות רצח, הוועדה צריכה להשתכנע שחל באישיות של האסיר איזה שהוא שינוי.

ענת אסיף: זה עוד איזה שהוא נדבך מחמיר שמדגיש את החומרה שבעבירות רצח לעומת שאר העבירות.

ענר הלמן: בוא ניקח לדוגמה אסירים שמכחישים את ביצוע העבירה עד יומם האחרון בבית כלא.

ענר הלמן: לכאורה, אם הסעיף הזה היה כללי לגבי כל האסירים, אז כל המכחישים לא היו יכולים ללכת.

ענר הלמן: פה אנחנו אומרים שלגבי אדם שלקח נשק ביד והרג מישהו אחר הוועדה צריכה להשתכנע שהוא הבין את חומרת מעשיו ושחלה בו תמורה.

רחמים מלול: ובעבירת גניבה רגילה הוא יוכל להשתחרר אפילו אם הוא ממשיך לטעון שהוא חף מפשע?

ענר הלמן: הוועדה תצטרך לשקול גם אם הוא לא מודה שהוא ביצע את עבירת הגניבה.

ענר הלמן: היא תצטרך לשקול את השיקולים העיקריים לשיקום.

יהודית קרפ: אנחנו לא דורשים מהאסיר הרגיל שיביע את חרטתו בפני ועדת השחרור, כי אנחנו מניחים שיש אסירים שטוענים לחפותם.

יהודית קרפ: מבחינת המערכת הם הורשעו, אבל הם טוענים לחפותם.

יהודית קרפ: הדרישה מהם כתנאי לשחרור של שני שליש היא דרישה שיש בה איזה שהוא פגם מוסרי במובן מסויים.

יהודית קרפ: הדבר שונה לגבי רוצחים.

יהודית קרפ: לגבי רוצחים אנחנו מביאים בחשבון את הצורך בשיקום, שהמשמעות שלו הוא גם שינוי פנימי של הליכי המחשבה, ההכרה וההבנה.

דוד טל: הטיעון שהשתמשת בו קודם נכון גם לגבי רוצחים.

דוד טל: קחו לדוגמה את מקרה ברנס.

ענר הלמן: מקרה ברנס נגמר בחנינה של הנשיא.

דוד טל: והוא עדיין טוען שהוא רוצה משפט חוזר.

דוד טל: אנחנו מאותם ארגומנטים שאמרה יהודית מכריחים את הבן אדם שמקבל חנינה לומר חטאתי ופשעתי כשהוא חושב שהוא לא פשע והוא לא חטא.

ענר הלמן: בהתחלה כולם מכחישים.

ענר הלמן: זה תלוי מתי הם מגיעים.

ענר הלמן: מדובר באנשים שיושבים מאסר מאוד ארוך.

ענר הלמן: יש את השיקול של טובת הציבור, כי הם עלולים ללכת ולהרוג מישהו.

ענר הלמן: זה כמו עברייני מין, ששיעור ההכחשה בקרבם הוא 30%.

ענר הלמן: אם אותם אסירים שמכחישים לא יפנימו את המעשה הם יחכו עד הסוף.

דורי פינטו: גם בנוגע לאסיר עולם שעומד בקריטריונים, לא מסוכן רק עדיין טוען לחפותו לא צריך לחול הסעיף של הבנת חומרת מעשיו.

ענת אסיף: פרק ג': ביטול שחרור על תנאי 20(א) "אסיר ששוחרר על תנאי ועבר עבירה נוספת בתקופת התנאי, תבטל הוועדה את שחרורו ותחייבו לשאת מאסר שאורכו כאורך תקופת התנאי.

ענת אסיף: "

רחמים מלול: איזה סוג של עבירה נוספת?

ענת אסיף: עבירה נוספת היא עבירת עוון או פשע.

דוד טל: מה ההגדרה של עוון?

ענת אסיף: עוון זה בין 3 חודשי מאסר ל-3 שנות מאסר, פשע זה מ-3 שנות מאסר וחטא זה עד 3 חודשים.

ענת אסיף: (ב) "על אף האמור בסעיף קטן (א), הוועדה רשאית, בנסיבות מיוחדות, להחליט, מנימוקים שיירשמו, על המשך השחרור בתנאים שנקבעו על ידה או בתנאים אחרים שתקבע, ובלבד שלא הוטל על האסיר עונש מאסר בשל העבירה הנוספת שעבר בתקופת התנאי; החליטה הוועדה כאמור, תחל לגבי המשוחרר תקופת תנאי חדשה; לעניין זה, "תקופת תנאי חדשה" – תקופה שתחילתה ביום ההחלטה על המשך השחרור ואורכה כאורך תקופת התנאי; החלטת הוועדה על המשך שחרורו על תנאי של אסיר לפי הוראות סעיף קטן זה תינתן, לגבי אותו אסיר, פעם אחת בלבד.

ענת אסיף: "

ענר הלמן: נכון להיום הוועדה יכולה לבטל את הרשיון אם הוא עבר עבירה נוספת או לא לבטל את הרשיון.

ענת אסיף: סעיף קטן (א) מחמיר לעומת המצב הקיים.

ענת אסיף: סעיפים קטנים (ב) ו(ג) נותנים את הגמישות.

ענת אסיף: אנחנו ממליצים שנקודת המוצא תהיה שעבירה נוספת תוביל לביטול השחרור והחזרה לריצוי מאסר.

אברהם הופמן: מה קורה אם הוא נידון על עבירות שהוא עשה לפני תקופת המאסר?

ענר הלמן: זה לא הפרת התנאי.

ענר הלמן: מדובר על עבירות שהוא עשה מהיום שהוא הלך הביתה.

יהודית קרפ: סעיף 20(א) אומר במפורש "עבר בתקופת התנאי".

ענת אסיף: (ג) "הוועדה רשאית, בנסיבות מיוחדות, להורות כי אסיר, ששחרורו בוטל לפי הוראות סעיף קטן (א), ישוב לשאת מאסר לתקופה קצרה מאורך תקופת התנאי, אולם לא פחות ממחציתה; הורתה ועדת שחרורים כאמור – תהיה תקופת המאסר שהאסיר לא נשא, לפי הוראת הוועדה, תקופת תנאי, שתחל עם שחרורו של האסיר מתקופת המאסר שנשא ותצטבר לכל תקופת תנאי אחרת שלו.

ענת אסיף: " בסעיף קטן (ג) יש את האפשרות שהוא אמנם יחזור לרצות מאסר אבל לא פחות מהמחצית.

ענר הלמן: מה שהיום בלתי אפשרי.

ענר הלמן: היום כשמבטלים מבטלים את הכל.

ענת אסיף: (ד) "הורשע אסיר ששוחרר על תנאי בעבירה נוספת שעבר בתקופת התנאי ובוטל שחרורו על תנאי, יישא את יתרת תקופת המאסר שעליו לשאת בשל ביטול שחרורו על תנאי לפני ובמצטבר לכל עונש אחר שהוטל עליו בשל העבירה הנוספת.

ענת אסיף: 21.

ענת אסיף: ביטול שחרור בשל הפרת תנאי אחר: (א) אסיר ששוחרר על תנאי והפר תנאי מן התנאים האמורים בסעיף 13 (ב) עד (ד), רשאית הוועדה לבטל את השחרור ולחייב את האסיר לשאת מאסר שאורכו כאורך תקופת התנאי או חלק ממנה; החליטה הוועדה שלא לבטל את השחרור, תזהיר את המשוחרר לבל ישוב להפר את תנאי שחרורו, ורשאית היא לקבוע שתחל לגבי המשוחרר תקופת תנאי חדשה; לעניין זה, "תקופת תנאי חדשה" – תקופה שתחילתה ביום האזהרה ואורכה כאורך תקופת התנאי;" כאן, אם משווים את זה לסעיף 20, יש את שיקול הדעת להחזיר למאסר או לא להחזיר.

ענת אסיף: אם לא מחזירים אותו למאסר אז מסגירים אותו.

ענת אסיף: יש שיקול דעת נוסף להתחיל למנות תקופת תנאי חדשה או להמשיך את תקופת התנאי הנוכחית.

דורי פינטו: שזה גם דבר שלא קיים היום.

ענר הלמן: כן, אבל מצד שני אפשר לבטל רק חודש.

ענת אסיף: (ב) "החליטה הוועדה, לפי הוראות סעיף קטן (א), שהאסיר ישוב לשאת מאסר לתקופה קצרה מאורך תקופת התנאי – תהיה תקופת המאסר שהאסיר לא נשא, לפי החלטת הוועדה, תקופת תנאי, שתחל עם שחרורו של האסיר מתקופת המאסר שנשא ותצטבר לכל תקופת תנאי אחרת שלו.

ענת אסיף: (ג) לצורך החלטתה לפי סעיף קטן (א), תשקול הוועדה, כשיקול עיקרי, את אינטרס הציבור בקיומם של תנאי שחרור על תנאי וכן תביא בחשבון את חומרתה של ההפרה, טיבה, תדירותה ומידת הסכנה הנשקפת לציבור בשלה.

ענת אסיף: ביטול שחרור לאחר תקופת התנאי: 22 "הוועדה רשאית לבטל שחרור על תנאי של אסיר אף לאחר תום תקפת התנאי, אולם לא יבוטל שחרור כאמור - (1) בשל עשיית עבירה נוספת בתקופת התנאי, אם חלפו יותר משלושה חודשים מהיום בו ניתן גזר הדין בעניין העבירה הנוספת בערכאה ראשונה ועד להגשת הבקשה לביטול השחרור; (2) בשל הפרת תנאי מתנאי השחרור האמורים בסעיף 13, אם חלפו יותר משלושה חודשים מתום תקופת התנאי ועד להגשת הבקשה לביטול השחרור; בסעיף קטן זה – (1) "הגשת בקשה" – לרבות דיווח לפי הוראות סעיף 23(ב); (2) "גזר דין" – לרבות החלטה שבעקבותיה הופסקה עבודת שירות לפי סעיף 51י לחוק העונשין, החלטה להפקיע מבחן לפי סעיף 16 או 17 לפקודת המבחן (נוסח חדש), התשכ"ט-1969, והחלטה לבטל צו שרות לפי סעיף 71ד לחוק העונשין.

ענת אסיף: "

דוד טל: בנושא הזה יש לי שאלות למשרד לביטחון פנים.

ענת אסיף: סדרי דיון בהפרת תנאי שחרור 23(א) "הוועדה תדון, על פי בקשת בא כוח היועץ המשפטי לממשלה, בעניין אסיר ששוחרר על תנאי והפר תנאי מתנאי שחרורו.

ענת אסיף: (ב) הוועדה תדון בעניין אסיר ששוחרר על תנאי והפר תנאי מתנאי שחרורו אף שלא על פי בקשת היועץ המשפטי לממשלה, אם קבעה בהחלטת השחרור כי רשות מסויימת תדווח לה על הפרת תנאי מתנאי השחרור, והרשות דיווחה כאמור.

ענת אסיף: " הדוגמה המובהקת היא, שהרשות לשיקום האסיר לוקחת על עצמה לפקח על אסיר שמשתחרר והיא זאת שתדווח לוועדה שהאסיר הפר את אחד מהתנאים ושיש לדון בביטול שחרורו על תנאי.

ענת אסיף: (ג) "דיון לפי סעיפים קטנים (א) או (ב) יהיה בהתאם להוראות סעיפים 16 עד 18, בשינויים המחוייבים; אולם אם זומן אסיר ששוחרר לדיון כאמור, לפי הכתובת שמסר בהתאם להוראות סעיף 13(ד), ולא הגיע, רשאית הוועדה לדון בהפרת תנאי השחרור ולבטל את השחרור אף שלא בנוכחות האסיר, והוא יהיה זכאי לבקש קיומו של דיון חוזר בנוכחותו באותו עניין.

ענת אסיף: (ד) יושב ראש הוועדה רשאי לתת צו להבאת האסיר בפני הוועדה, לשם דיון בבקשה לביטול שחרור על תנאי של אסיר, במועד שיקבע בצו; על צו כאמור יחולו, בשינויים המחוייבים, הוראות סעיפים 73א ו73ב לחוק בתי המשפט.

ענת אסיף: 24 ביטול שחרור צו למאסר.

ענת אסיף: החלטת הוועדה בדבר ביטול שחרור על תנאי של אסיר, דינה כדין צו למאסרו.

ענת אסיף: "

רחמים מלול: מה עניין שר העבודה והרווחה בסעיף 11 בפרק ב'?

רחמים מלול: האם הוא יכול להגיש חוות דעת במנותק למידע שלו על אותו אסיר ספציפי?

ענר הלמן: הוועדות האלה באות לעגן בחוק את הוועדות נגד אלימות במשפחה וגילוי עריות.

ענר הלמן: אלה ועדות שבראשן יושבים אנשים משירות המבחן, ששייכים למשרד העבודה והרווחה.

ענר הלמן: מדובר בוועדות מקצועיות.

ענר הלמן: גם היום זה בשיתוף פעולה בין משרד העבודה והרווחה לשב"ס.

ענר הלמן: היום זה מוגדר בתקנות של שירות בתי הסוהר שאנחנו רוצים לעגן בחוק.

רחמים מלול: אבל אותו אדם ספציפי במשרד העבודה והרווחה שאמור להגיש את חוות הדעת, אמור להכיר את האסיר הזה.

רחמים מלול: מאיפה הוא אמור להכיר אותו?

ענר הלמן: זו ועדה שמקבלת חוות דעת מהעובד הסוציאלי בכלא, מהעובד הסוציאלי בקהילה.

חנה אטקס: מתקיימים שני סוגים של ועדות.

חנה אטקס: ועדה אחת היא לעניין אלימות במשפחה, שבה היושב-ראש הוא איש של משרד העבודה והרווחה.

חנה אטקס: משתתפים בה אנשי שירות המבחן, אנשי שירות בתי הסוהר, עובדים סוציאליים מתוך הקהילה שמכירים את המשפחה ואת קורבן העבירה ואנשי מב"ן של שירות בתי הסוהר.

חנה אטקס: כל אחד מביא את המידע ואת חוות דעתו מנקודת הראות של התפקיד שלו.

חנה אטקס: ההחלטה שמתקבלת בוועדה הזאת מועברת לוועדת השחרורים.

רחמים מלול: לגבי סוג העבירה או לגבי האסיר הזה ספציפית?

חנה אטקס: לגבי האסיר הזה ספציפית ולגבי המשפחה שהיא הקורבן.

חנה אטקס: הוועדה מתייחסת לחוות הדעת בנוגע למסוכנותו של אותו אדם.

חנה אטקס: זה בא מהעובדים הסוציאליים של הכלא.

רחמים מלול: אתם מערבים גם את מחלקת הרווחה?

חנה אטקס: בוודאי.

דוד טל: למה בסעיף 13 לא כתוב "עבירת חטא, עוון, פשע או פשע חמור"?

ענת אסיף: לעניין עבירת הפשע החמור אין הגדרה בחוק העונשין.

דוד טל: אין הגדרה של פשע חמור?

ענת אסיף: פשע זה כל מאסר מ-3 שנים ומעלה.

דוד טל: כשדובר פה על חוק ריבלין וליבאי, דובר על פשע חמור שזה מ-10 שנים ומעלה.

ענת אסיף: זו לא הגדרה משפטית.

דוד טל: אין במערכת המשפט פשע חמור.

ענת אסיף: לא לצורך הגדרת העבירות מבחינת המאסר.

יהודית קרפ: המילה "פשע" כוללת פשע חמור.

רחמים מלול: מה עושים אסירים שלוקים בנפשם בין כותלי הכלא?

רחמים מלול: שם מקומם?

חיים שמואלביץ: יש בפקודת בתי הסוהר סעיף 15 שקובע את המנגנון.

חיים שמואלביץ: אם אחראי על בריאות הנפש בתוך בתי הסוהר רואה שהאסיר חולה נפש או שיש חשש שהוא חולה נפש, הוא יכול לעשות לו הסתכלות בתוך המחלקה לבריאות הנפש ובמידת הצורך לאשפז אותו לצורך הסתכלות.

חיים שמואלביץ: הוא יכול גם שיצא צו אשפוז באישור הפסיכיאטר המחוזי שהאשפוז שלו יהיה בתוך המחלקה לבריאות הנפש בבית הסוהר.

רחמים מלול: אבל מחלת נפש היא סיבה לפטור נאשם ממאסר.

רחמים מלול: זאת לא סיבה להוציא אסיר ממאסר?

ענר הלמן: לא.

ענר הלמן: זה רק אם הוא לא היה מודע עקב מחלת הנפש למה שהוא עשה.

יהודית קרפ: אם האדם אחרי שהוא נשפט לקה בנפשו, הוא מקבל את הטיפול שהוא זקוק לו במסגרת מאסרו.

רחמים מלול: לא במסגרת בית חולים פסיכיאטרי?

חיים שמואלביץ: כן, אם זה באישור פסיכיאטר מחוזי ובאישור נציב בתי הסוהר.

רחמים מלול: איך אסיר כזה יבין את חומרת מעשיו?

דוד טל: בכל מקרה צריך את האישור של הפסיכיאטר המחוזי?

חיים שמואלביץ: לאשפוז.

חיים שמואלביץ: אם האשפוז הוא בתוך המחלקה לבריאות הנפש שבתוך שירות בתי הסוהר.

חיים שמואלביץ: .

דוד טל: יש דבר כזה?

חיים שמואלביץ: בוודאי.

חיים שמואלביץ: אם זה בתוך כותלי בית הסוהר אין בעיה.

חיים שמואלביץ: כדי להוציא אותו מחוץ לבית הסוהר צריך גם את אישור הנציב כי יש לזה כל מיני היבטים בטחוניים.

דוד טל: מצמידים לו סוהר?

חיים שמואלביץ: יצטרכו לחשוב על זה.

דוד טל: סביר להניח שהם לא יעשו את זה, נכון?

יהודית קרפ: יש קושי להחזיק אדם לצורך שמירה בבית חולים רגיל.

יהודית קרפ: זאת הסיבה שמחזקים את המחלקה הפסיכיאטרית.

דוד טל: כן, אבל האם לא נפגעים זכויותיו של אדם שם?

ענר הלמן: זה בית חולים.

ענר הלמן: אחראי מב"ן הוא רופא של משרד הבריאות.

דוד טל: סעיף 13(ד)(3).

דוד טל: מה זה בהקדם האפשרי?

ענר הלמן: כתבנו בהקדם האפשרי, כדי שלא יצא מצב שהוא היה חולה ובחוק כתוב היה תוך 7 ימים והוא בא ביום ה-8 ובגלל זה הוא הלך לבית הסוהר.

דוד טל: סעיף 14(ב).

דוד טל: מה, שוטר עוצר אותי ומבקש תעודת אסיר?

דוד טל: מאיפה הוא יודע שאני אסיר?

ענר הלמן: אם הוא יודע שאתה אסיר.

יהודית קרפ: יש אסירים שמשוחררים בתנאי שאסור להם להמצא במקומות מסויימים.

דוד טל: כמו מה למשל?

ענר הלמן: אסור לך לצאת מהבית בין השעה 18:00 בערב ל-6:00 בבוקר למחרת.

דורי פינטו: לגבי סעיף 11, אני חושב שצריך לקבוע פרוצדורה לפיה תינתן לאסיר אפשרות להופיע בפני הוועדה, להציג את עמדתו, לטעון את טיעוניו.

אופיר פינס-פז: זה לא מתאפשר לו כרגע?

דורי פינטו: לא.

דורי פינטו: צריך לקבוע הסדר כך שלפני שהוועדה מחליטה או נותנת את חוות דעתה הוא יוכל להשמיע את טיעוניו.

דורי פינטו: אני מדבר על הוועדה שמינה שר העבודה והרווחה לעניין אלימות במשפחה.

אופיר פינס-פז: אני מבקש שתקחו את זה בחשבון.

יהודית קרפ: אני חושבת שזה ניתן להסדרה בתקנות.

יהודית קרפ: למה זכות הטיעון בפני ועדת השחרור לעניין חוות הדעת היא לא אקוויוולנטית להופעה בפני הוועדה המיוחדת הזאת?

דורי פינטו: מכיוון שהוועדה הזאת מגישה מסמך לוועדת השחרורים.

דורי פינטו: ראוי שהוועדה שנותנת את השורה האחרונה תשמע את האיש.

דורי פינטו: יכול להיות שיהיה בכך כדי להשפיע על הדבר שאותו הם מביאים .

דורי פינטו: מדובר על מסמך שיכול להיות קריטי מבחינת האסיר.

יהודית קרפ: מבחינת סדר העדיפות של הוועדה, מה העמדה שלכם לגבי ההצעה הזאת?

חנה אטקס: מדובר על ועדה מקצועית.

חנה אטקס: אין מקום לא לאסיר ולא לבא כוחו.

חנה אטקס: הוועדה מביאה את הנתונים מנקודת ראותו של איש המקצוע.

חנה אטקס: זה כמו דיון פנימי בכל מוסד.

אופיר פינס-פז: את טוענת שזה לא דיון משפטי אלא דיון מקצועי, שבא לשרת את הדיון המשפטי שיהיה יותר מאוחר בוועדת השחרורים.

חנה אטקס: נכון.

אופיר פינס-פז: עו"ד פינטו, זה נשמע לי די סביר.

יהודית קרפ: כמו שהאסיר לא מופיע לפני שירות בית הסוהר לקראת הכנת חוות הדעת.

רחמים מלול: מדוע הדיון החוזר יתקיים לא בנוכחות הצדדים בסעיף 16(ב)?

ענר הלמן: האסיר יכול לשלוח עוד מכתב לוועדה אם הוא רוצה עוד דיון.

רחמים מלול: יש מכסת דיונים.

ענר הלמן: הוועדה צריכה להשתכנע שחל איזה שהוא שינוי בנסיבות.

ענר הלמן: אם שום דבר לא השתנה אין שום טעם לעשות עוד דיון.

ענר הלמן: האסיר בבקשה שלו בכתב צריך לציין מה השתנה.

ענר הלמן: אם הוועדה חושבת שהשתנה היא תקיים דיון חוזר במעמד שני הצדדים.

ענת אסיף: מה שמתקיים לא בנוכחות שני הצדדים זה הדיון בבקשה לקיים דיון חוזר.

ענת אסיף: אם הוועדה מחליטה לקיים דיון חוזר, הדיון החוזר מתקיים במעמד שני הצדדים.

דוד טל: יש דבר שאי אפשר להעביר אותו בכתב, וזה ההתרשמות מהאסיר עצמו.

ענר הלמן: אם עברה שנה וחצי מאז שהוועדה ראתה את האדם, היא תבקש לראות אותו.

חיים שמואלביץ: צריך לציין שהדיון בבקשה האם לקיים דיון חוזר או לא נעשה שלא בנוכחות האסיר.

חיים שמואלביץ: בעניין הזה אין בהצעה החדשה משום לשנות את המצב הקיים.

ענת אסיף: פרק ד': עתירות נגד ועדת שחרורים וועדות שחרורים מיוחדת.

ענת אסיף: סעיף 25.

ענת אסיף: עתירה נגד ועדת שחרורים: (א) "האסיר ובא כוח היועץ המשפטי לממשלה רשאים להגיש עתירה נגד החלטת הוועדה (להלן – עתירה), בכפוף להוראות סעיף 26(ד).

ענת אסיף: "

רחמים מלול: זה גם המצב היום?

ענר הלמן: היום אפשר להגיש עתירה נגד החלטת נציב בהרכב של שופט אחד.

ענר הלמן: נגד ועדת שחרורים זה שלושה שופטים.

ענת אסיף: אנחנו מציעים להוסיף כאן שזה יידון בבית משפט מחוזי בשבתו כבית משפט לעניינים מינהליים.

ענת אסיף: זה, לדעתנו, נושא שהוא מינהלי מטבעו.

דוד טל: את יכולה להסביר לי את ההבדל בין מינהלי ללא למינהלי.

ענת אסיף: בית משפט מחוזי יושב היום בעניינים מינהליים בהרכב שנקרא בג"ץ קטן.

ענת אסיף: 25(ב) "עתירה תוגש לבית המשפט המחוזי שבאזור שיפוטו נמצא בית הסוהר שבו מוחזק האסיר, ואם שוחרר –בית הסוהר שבו הוחזק עובר לשחרורו (בחוק זה – בית משפט).

ענת אסיף: (ג) בית המשפט ידון בעתירה לפי סעיף קטן (א) במותב של שלושה, שיקבע נשיא בית המשפט.

ענת אסיף: (ד) בית המשפט מוסמך לתת בקשר לעתירה לפי סעיף קטן (א) צווים לרשויות המדינה ולאנשים הממלאים תפקידים על פי דין לעשות מעשה או להימנע מעשות מעשה במילוי תפקידיהם כדין.

ענת אסיף: (ה) החלטת בית המשפט בעתירה לפי סעיף קטן (א) ניתנת לערעור לפני בית המשפט העליון, אם נתקבלה רשות לכך מבית המשפט או מאת שופט בית המשפט העליון.

ענת אסיף: (ו) אין האמור בסעיף זה גורע מסמכותו של בית המשפט העליון בשבתו כבית משפט גבוה לצדק, לפי סעיף 15(ד) לחוק יסוד: השפיטה.

ענת אסיף: "

דוד טל: אתה כמשפטן אם היית קורא את הסעיף הזה היית מבין שיכול להיות שזה גורע מסמכותו?

ענר הלמן: כן.

ענת אסיף: 26.

ענת אסיף: עתירה נגד גילוי מידע חסוי: (א)(1) "החליטה ועדת שחרורים לגלות לאסיר או לבא כוחו מידע חסוי, רשאי היועץ המשפטי לממשלה להגיש עתירה נגד גילוי המידע החסוי, כולו או מקצתו, לבית המשפט;"

דוד טל: אם לא היית רושם את זה, היועץ המשפטי לממשלה לא היה רשאי להגיש את העתירה?

ענר הלמן: על פי הדין בישראל אם לא ניתנה זכות ערר בדין, אין זכות ערר.

ענר הלמן: אם לא היה כתוב שעל בית משפט שלום אפשר לערער למחוזי, לא היה ערעור למחוזי.

ענת אסיף: (2) "הודיע בא כוח היועץ המשפטי לממשלה לוועדה כי הוא שוקל להגיש עתירה כאמור בפסיקה (1), לא תעביר הוועדה את הידע לאסיר ולבא כוחו עד להכרעה סופית בעתירה, ובלבד שהעתירה תוגש בתוך 15 ימים, מיום שמסר הודעה כאמור.

ענת אסיף: (ב)(1) נדחתה עתירה נגד גילוי מידע חסוי, רשאי בא כוח היועץ המשפטי לממשלה לערער על כך, תוך 15 ימים מיום שהומצאה לו ההחלטה לדחות את עתירתו, לבית המשפט העליון שידון בערעור בשופט אחד; (2) הודיע בא כוח היועץ המשפטי לממשלה לבית המשפט שדחה את העתירה כי הוא שוקל להגיש ערעור כאמור בספקה (1), לא תעביר הוועדה את המידע לאסיר ולבא כוחו עד להכרעה בערעור.

ענת אסיף: (ג) הדיון בעתירה ובערעור על החלטה לפי סעיף זה יתקיים בדלתיים סגורות, ורשאי בית המשפט לעיין במידע החסוי לשם החלטה בעתירה ולקבל פרטים נוספים מבא כוח היועץ המשפטי לממשלה לעניין המידע, שלא בנוכחות האסיר ובא כוחו.

ענת אסיף: (ד) עתירת אסיר נגד החלטת הוועדה שלא לגלות מידע חסוי תהיה רק במסגרת עתירה נגד החלטת הוועדה שלא לשחררו, החלטה על ביטול שחרורו או החלטה על שינוי תנאי שחרורו, לפי העניין.

ענת אסיף: 27.

ענת אסיף: עיכוב שחרור (א) החליטה הוועדה לשחרר על תנאי אסיר, והודיע בא כוח היועץ המשפטי לממשלה לוועדה כי הוא שוקל להגיש עתירה נגד ההחלטה, לפי הוראות סעיף 25, יעוכב שחרורו של האסיר למשך 7 ימים, כדי לאפשר את הגשת העתירה והגשת בקשה לעיכוב ביצוע במסגרתה.

ענת אסיף: (ב) מסר בא כוח היועץ המשפטי לממשלה הודעה כאמור בסעיף קטן (א), והחליט לאחר מכן שלא להגיש עתירה כאמור באותו סעיף קטן, יודיע על כך בהקדם האפשרי למנהל בית הסוהר והאסיר ישוחרר אף לפני תום 7 הימים האמורים.

ענת אסיף: "

דורי פינטו: לגבי סעיף 20, לעניין האפשרות של ועדת השחרורים, אני חושב שלא צריך להפעיל את עונש המאסר של תקופת השחרור ברשיון לתקופת השחרור על תנאי גם כאשר אדם עבר עבירה נוספת.

דורי פינטו: לעניין סעיף 22, אני מבקש להבהיר את המצב הקיים ואת השינוי שלדעתי יש בו צד אחד של שיפור מבחינתו של האסיר ומצד שני בעיה מסויימת.

דורי פינטו: סעיף 22 מדבר על התקופה שבה רשאית הוועדה לבטל על תנאי שחרורו של אסיר אף לאחר תום תקופת התנאי.

דורי פינטו: המצב המוצע הוא יותר מ-3 חודשים מהיום בו ניתן גזר הדין ועד לבקשת הבקשה.

דורי פינטו: המצב היום הוא אם חלפו 6 חודשים עד למתן ההחלטה.

דורי פינטו: מה מבחינת הביטחון של האסיר שאותה חרב לא תהיה מונחת מעל ראשו?

דורי פינטו: אני חושב שצריך שתקבע תקופה שתחייב להגיע להחלטה סופית בעניין ולא עצם הגשת הבקשה ולאחר מכן הדיון, כי הדיון יכול להמשך תקופה מאוד ארוכה שזה מבחינתו של האסיר תקופה של אי ודאות.

ענר הלמן: כמעט כל תקופות ההתיישנות נספרות עד יום הגשת כתב האישום.

ענר הלמן: כמו שכולם יודעים, עשינו הסדר דומה עד יום הגשת הבקשה.

ענר הלמן: הרבה פעמים הוועדה היא זאת שלפני שהיא מחזירה אסיר ל-8 שנים, היא תרצה לקבל עוד דוחות ויעבור עוד זמן.

ענר הלמן: מצד אחד קיצרנו את התקופה מחצי שנה ל-3 חודשים, ומצד שני זה יום הגשת הבקשה.

דורי פינטו: זה מחזיר אותי לדבר הקודם מבחינת שיקול הדעת שראוי שיינתן לוועדה.

דורי פינטו: אם עברה תקופה ארוכה עד שמוגש כתב אישום בעניין עבירה שנעברה בתקופת התנאי ועל האדם נגזר מאסר בפועל ולו קצר, היא לא יכולה להחליט שלא להפעיל את תקופת התנאי.

דורי פינטו: ראוי לתת לוועדה את שיקול הדעת במצבים מסויימים.

דורי פינטו: כאשר כל התהליך מתחיל זמן די מאוחר לאחר תום תקופת התנאי, צריך לאפשר לה לא להפעיל את תקופת התנאי.

דוד טל: בכל מקום שכתוב שהומצאה ליועץ המשפטי החלטה זאת וזאת, הכוונה היא מהרגע שהוא קיבל את זה ליד או מהרגע ששלחתי את זה בדואר רשום?

ענר הלמן: אפשר לקבוע את זה בסידרי דין.

ענר הלמן: מה שנהוג הוא שזה מרגע שנודע לו או מרגע שהוא קיבל את זה לידיו.

ענר הלמן: כמעט כל החלטות ועדות השחרורים ניתנות במקום.

ענת אסיף: פרק ה': קציבת עונש מאסר עולם והקלה בו.

ענת אסיף: 28.

ענת אסיף: המלצה בעניין קציבת עונש מאסר עולם (א) "ועדת שחרורים מיוחדת רשאית, לבקשתו של אסיר עולם, להמליץ בפני נשיא המדינה לקצוב את עונשו של האסיר לאחר שחלפו לפחות שבע שנים מהיום שהחל לשאת את מאסרו, ובלבד שהתקופה שתמליץ לקצוב לא תפחת מ-30 שנים.

ענת אסיף: (ב) אסיר עולם הנושא עונש של שני מאסרי עולם מצטברים או יותר, רשאית ועדת שחרורים מיוחדת, לבקשתו, להמליץ בפני נשיא המדינה לקצוב את עונשו של האסיר לאחר שחלפו לפחות חמש עשרה שנים מהיום הקובע, ובלבד שהתקופה שתמליץ לקצוב לא תפחת מ-30 שנים, שתימנה החל ביום הקובע; בסעיף זה, "היום הקובע" – היום שבו החל אסיר עולם לשאת את מאסרי העולם שנגזרו עליו בגזר דין אחד או היום שבו נגזר עליו בערכאה ראשונה מאסר העולם האחרון.

ענת אסיף: (ג) החליטה ועדת שחרורים מיוחדת שלא להמליץ בפני הנשיא כאמור בסעיפים קטנים (א) ו-(ב), תשוב ותדון בעניינו של האסיר מדי שנתיים ממועד ההחלטה, אולם רשאית היא, מנימוקים מיוחדים שיירשמו, לדון בעניין לפני תום השנתיים.

ענת אסיף: (ד) לשם ההחלטה אם להמליץ לנשיא המדינה לקצוב עונש מאסר עולם ולאיזו תקופה להמליץ לקצוב את העונש, תשקול ועדת שחרורים מיוחדת שיקולים עונשיים המתייחסים לטיב העבירה, לנסיבות ביצועה ולתוצאותיה, וכן לנסיבותיו האישיות של האסיר.

ענת אסיף: (ה) קצב נשיא המדינה עונשו של אסיר עולם, רשאית ועדת שחרורים מיוחדת, לפי בקשתו של האסיר, להמליץ לפני הנשיא להקל בעונש פעמים נוספות, ובלבד שתקופת המאסר שיהיה על האסיר לשאת אם תתקבל המלצת הוועדה לא תפחת מ-30 שנים, והוראות סעיף קטן (ד) יחול גם על המלצה לפי סעיף קטן זה.

ענת אסיף: " בסעיף הזה יש סמכות חדשה של המלצה לנשיא בעניין קציבה, מתוך מחשבה שימוסדו קריטריונים ושיקולים אחידים יותר לנושא קציבת העונש.

ענת אסיף: זאת מבלי לפגוע בסמכות הנשיא לקצוב את העונש.

אופיר פינס-פז: בלי לפגוע בסמכות העקרונית אבל כן להכנס לפרטי הסמכות.

ענת אסיף: ועדת השחרורים המיוחדת מוסמכת כאן להמליץ לקצוב, לא לקצוב ולאיזו תקופה לקצוב.

ענת אסיף: היא נותנת לו ייעוץ מקצועי, היא לא קוצבת.

יהודית קרפ: ההצעה המקורית היתה שזאת תהיה סמכות של הוועדה לקצוב, אבל אחרי דיון אצל נשיא המדינה.

יהודית קרפ: .

אופיר פינס-פז: הנוכחי.

אופיר פינס-פז: אני מבין שנשיא המדינה הקודם היה מוכן..

יהודית קרפ: זה לא כל כך ברור.

יהודית קרפ: הושמעו דיעות שגם הוא לא היה מרוצה מהעניין הזה.

יהודית קרפ: לא ידוע לנו לגבי הנשיא הקודם.

יהודית קרפ: לגבי הנשיא הנוכחי ידוע.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת שהנוסח הזה הוא על דעתו.

ענת אסיף: כן.

ענת אסיף: 29.

ענת אסיף: המלצה לפי בקשת נשיא המדינה או שר המשפטים (א) "לעניין אסיר עולם, רשאית ועדת שחרורים מיוחדת, בכל עת, על פי פנייה של נשיא המדינה או שר המשפטים, להמליץ בעניין הפעלת סמכות הנשיא לפי סעיף 11(ב) לחוק יסוד: המדינה לגבי אסיר עולם.

ענת אסיף: (ב) אסיר עולם, ששוחרר ממאסרו מכוח סעיף 11(ב) לחוק יסוד: נשיא המדינה, רואים אותו כאילו שוחרר על תנאי, והוא יובא בטרם שחרורו לפני ועדת שחרורים מיוחדת לשם קביעת אורך תקופת התנאי ותנאי השחרור, אלא אם כן קבע נשיא המדינה אחרת בהחלטתו.

ענת אסיף: " יש בסעיף הזה סמכויות נוספות של ועדת שחרורים מיוחדת.

ענת אסיף: סעיף קטן (א) מדבר על המלצה לנשיא המדינה בעניין חנינה או הקלה אחרת בעונשו של אסיר.

ענת אסיף: סעיף קטן (ב) מסביר שגם אסיר ששוחרר מכוח חנינה יחשב כמשוחרר על תנאי ויובא לשם קביעת התנאים לפני ועדת שחרורים מיוחדת.

דורי פינטו: ההצעה המקורית היתה שלוועדה תהיה סמכות לקצוב.

דורי פינטו: אני לא יודע כמה הוועדה תצא מול דעתו של נשיא המדינה, אבל המצב שרוב רובם של אסירי עולם נקצב עונשם בצורה מסויימת ולאחר מכן בא נשיא שנוהג בצורה אחרת הוא לא מצב רצוי.

דורי פינטו: ההצעה הזאת לא מונעת את המצב הזה, כי עדיין יהיה נשיא שמקבל את המלצות ועדת השחרורים המיוחדת ויהיה נשיא שיאמר: אני לא קוצב את עונשם של אסירי עולם.

דורי פינטו: אני חושב שנכון יותר שהחוק יאפשר לוועדה לקצוב את עונשם של אסירי עולם.

אופיר פינס-פז: למרות דעתו של הנשיא?

דורי פינטו: כן.

אופיר פינס-פז: השאלה היא אם אתה יכול לעשות את זה מבלי לתקן את חוק יסוד: נשיא המדינה.

אופיר פינס-פז: זה אפשרי, אבל בתנאי שאתה הולך ומשנה את חוק יסוד: נשיא המדינה.

אופיר פינס-פז: זה דבר שלא בהכרח קשור לחוק הזה.

אופיר פינס-פז: העובדה שנשיא המדינה לא חייב אחרי X זמן לקצוב זה דבר שמבחינתי מאוד מאוד בעייתי.

אופיר פינס-פז: אין עונש יותר גרוע מלא לדעת מה העונש שלך.

אופיר פינס-פז: משרד המשפטים מתחבט בעניין השינוי של הסמכות עוד מתקופת דוד ליבאי.

אופיר פינס-פז: אני לא חושב שכשאנחנו דנים בוועדות שחרורים אנחנו צריכים לדון בשינוי חוק יסוד: נשיא המדינה בתחום הסמכות שלו בקציבת עונש.

דורי פינטו: אני לא חושב שזה מחייב את שינוי חוק יסוד: נשיא המדינה.

אופיר פינס-פז: למה אתה חושב שזה לא מחייב?

דורי פינטו: סמכות מקבילה לחנינה ולקציבת עונש קיימת לו גם היום לגבי מי שלא נידון למאסר עולם.

דורי פינטו: הסמכות שרירה ועומדת.

דורי פינטו: כפי שוועדת שחרורים יכולה להחליט על שחרור של אסירים רגילים, כך תהיה לה הסמכות במקרה הזה.

אופיר פינס-פז: בעיני זה לא מתקבל על הדעת.

אופיר פינס-פז: אם רוצים להתמודד עם זה צריך להתמודד עם הסמכות המרכזית.

אופיר פינס-פז: גם אם נשיא המדינה מתנגד מותר לכנסת לחוקק, אבל לא אגב אורחה ולא דרך החוק הזה.

דורי פינטו: האם מדובר בעניין משפטי או בעניין שנתון לשיקול דעתו או רצונו של נשיא המדינה?

יהודית קרפ: מדובר בסוגייה קונסטיטוציונית.

יהודית קרפ: כשמדברים על סמכות מקבילה צריך לצפות לאפשרות של התנגשות.

יהודית קרפ: אז נשאלת השאלה: דעתו של מי קובעת.

יהודית קרפ: זה מאוד מורכב.

יהודית קרפ: אנחנו הבאנו בחשבון באופן המובהק ביותר את עמדתו של נשיא המדינה, שהצביע בפנינו על ההסתייגות שלו מהפתרון שהמדינה מצאה.

יהודית קרפ: אם אנחנו רוצים למצוא שיטה אחרת, שבה אנחנו קובעים דעתו של מי גוברת, אנחנו צריכים לתקן את חוק יסוד: נשיא המדינה.

יהודית קרפ: אין הצעה ממשלתית כזאת.

יהודית קרפ: אני לא רואה בטווח הקרוב שאנחנו נגיש הצעה כזאת.

יהודית קרפ: אם חבר כנסת יגיש והכנסת תרצה לחוקק אחרת, זה כוחה וסמכותה של הכנסת.

יהודית קרפ: משיקולי מדיניות של הצעת חוק ממשלתית זה לא דבר שאנחנו חושבים לעשות.

אופיר פינס-פז: אנחנו נסת

אופיר פינס-פז: פק בדיון עד פרק ה', כולל.

אופיר פינס-פז: אנחנו נקיים ישיבה נוספת שתעסוק בפרק ו' ובפרק ז'.