ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 15, פרוטוקול מספר 177, 2000-09-06 10:15

ענת מאור: בוקר טוב.

ענת מאור: אני מתכבדת לפתוח את ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ענת מאור: אני רוצה להתנצל בשם היושב-ראש, חבר הכנסת אמנון רובינשטיין, ידידי, שלא נמצא כאן.

ענת מאור: כידוע, יושב-ראש הוועדה לא עושה היסטריות מדברים של מה בכך, אבל מתרגש כאשר בתו עומדת להינשא בלונדון.

ענת מאור: ובגלל השביתה הצפויה במטוסים, שבינתיים בוטלה, נעניתי ברצון לפנייתו להקדים את יציאתו להיום, באופן לא מתוכנן, ובלבד שלא ייתקע ויצליח להגיע לחתונת בתו בלונדון.

ענת מאור: נאחל לו מכאן ברכות, ואני אנסה לעשות את מלאכתו.

ענת מאור: הנושא הראשון על סדר-היום הוא תיקון טעות בחוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה), התש"ס-2000.

ענת מאור: היועץ המשפטי, בבקשה.

ענת מאור: על דעתי ועל דעת עמיתי, חבר הכנסת פינס וחבר הכנסת יהלום, אנחנו מאשרים את התיקון.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: תיקון טעות בחוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 26 והוראת שעה), התש"ס-2000 אושר.

ענת מאור: תקנות חובת המכרזים (העדפת תוצרת מאזורי עדיפות לאומית) (תיקון מס' 2), התש"ס-2000.

השני בסדר-היום: אני מקבלת בברכה את ראש עיריית קריית-שמונה, חיים ברביביי, ואת האורחים המוזמנים.

השני בסדר-היום: כפי שהבהיר לי יושב-ראש הוועדה הנושא כבר נידון בוועדה.

אופיר פינס-פז: צריך רק להצביע.

ענת מאור: חבר הכנסת פינס, נדמה לי שבפעם הקודמת, מי שמנע את ההצבעה היית אתה.

ענת מאור: נתנו את הבמה לראש עיריית קריית-שמונה כדי לומר את דברו, יושב פה גם יוסי ורדי, שנשמע אותו, ואנחנו לא נעביר את התקנות במחטף.

ענת מאור: יוסי ורדי, אני מבקשת שתציג את עמדת הממשלה, שאותה אנחנו צריכים לאשר, לאחר מכן נשמע את עמדת חיים ברביביי, נתייחס לדברים ונצביע.

ענת מאור: בבקשה.

ענת מאור: אנחנו מברכים על נוכחותם.

ענת מאור: אני מבינה שהדיון הוא יותר על המהות ולא על העניין המשפטי.

יוסי ורדי: במסגרת מדיניות הממשלה לחיזוק יישובי קו העימות החליטה הממשלה להרחיב את ההעדפה, שניתנת עד היום רק לקריית-שמונה בדבר העדפה במכרזי משרד הביטחון ב-15% על פני אזורים אחרים ומפעלים אחרים בארץ.

יוסי ורדי: המחשבה שעומדת מאחורי זה היא ברורה, היא באה לעודד מפעלים ועסקים באזור קו העימות.

יוסי ורדי: בהצעה מצורפת רשימת היישובים ואזורי תעשייה הנכללים ברשימת יישובי קו העימות, על-פי החלטות ממשלה.

יוסי ורדי: בדיונים המוקדמים, כתוצאה מהערתו של ראש העיר, חיים ברביביי, היינו ערים מאוד לבחינה אם כתוצאה מכך תהיה פגיעה מסוימת במפעלים בקריית-שמונה, עשינו על הדבר הזה עבודה מאוד גדולה במסגרת מנה"ר - מינהל הרכב במשרד הביטחון - והגענו למסקנה שמבין הספקים המוכרים של משרד הביטחון, שרשאים להשתתף במכרזים, אין לנו מצב שבו, במסגרת יישובי קו העימות, יש מפעלים שמתחרים במפעלים קיימים בקריית-שמונה.

יוסי ורדי: זאת אומרת, לא יהיה מצב שעל אותו מכרז יתחרו שני מפעלים או ספקים מאזור קו העימות.

יוסי ורדי: במסגרת התקנות, אחת ההתניות במכרזים היא , שלפחות 50% מעובדי המפעל יהיו תושבי קריית-שמונה.

יוסי ורדי: אני מדבר על התקנה התקפה היום, בטרם אושרו תקנות אחרות, או הרחבת ההעדפה שאנחנו מבקשים.

יוסי ורדי: לפעמים הדבר הזה פוגע בקריית-שמונה, כי, כידוע לכם, במפעלים בקריית-שמונה עובדים גם אנשים מיישובים שכנים, שהם יישובי קו עימות.

יוסי ורדי: כפי שאני רואה את הדברים, יש פה הקלה מסוימת.

יוסי ורדי: אם היום יש מפעל בקריית-שמונה, שלא עובדים בו למעלה מ-50% תושבי קריית-שמונה, אלא, למשל, 40%, והיתרה באה מיישובי האזור, שהם יישובי קו עימות, הרי המגבלה הזאת מוסרת במסגרת התקנות.

ענת מאור: באיזה סעיף מופיע הדבר שהזכרת?

יוסי ורדי: אני רק מסביר, זה לא מופיע כאן.

יוסי ורדי: הממשלה החליטה על הרחבת ההעדפה לכל יישובי קו העימות במכרזי משרד הביטחון, והעדפה של עד 15%, כחלק מהתוכנית לחיזוק ופיתוח יישובי קו העימות.

יוסי ורדי: הבקשה מונחת לפניכם.

ענת מאור: תודה רבה.

ענת מאור: חיים ברביביי, בבקשה.

חיים ברביביי: יש כאן עוד הרעה במצב של קריית-שמונה.

חיים ברביביי: בזמנו הוכחנו גם לממשלה, שמי שספג במשך 33 שנים את הבעיה הביטחונית הגדולה זה לא מעלות, לא נהרייה ולא שלומי וגם לא מטולה.

חיים ברביביי: קריית-שמונה ספגה עד 95% מהקטיושות שנפלו באזור.

חיים ברביביי: הממשלה, בצדק, באה ואמרה, שכדי לחזק את קריית-שמונה על פני קו העימות יהיה מדרוג מסוים: קריית שמונה, לאחר מכן קו העימות, ואחר כך שאר חלקי הארץ.

חיים ברביביי: היא החליטה על תקנה מיוחדת לקריית-שמונה.

חיים ברביביי: התקנה המיוחדת הזאת לא עולה כל כך הרבה למדינה.

חיים ברביביי: כשאנחנו שומעים על הקיצוצים במשרד הביטחון, תבינו שכשמכריחים את משרד הביטחון לקנות מוצרים ב-15% יותר יקר מאשר במקומות אחרים, כי ההעדפה היא עד 15%, כאשר האזור הזוכה בהעדפה הוא יותר גדול, התוצרת שיצטרכו לשלם עליה יותר תהיה יותר גדולה.

חיים ברביביי: אותי מעניין הפיחות שחל במעמדה של קריית-שמונה כתוצאה מקבלת התקנה הזאת, תקנה שממשלת ישראל מבקשת לקבל.

חיים ברביביי: וזו החלטה פוליטית.

חיים ברביביי: היה לחץ פוליטי של שלמה בוחבוט, של אהרון ולנסי של קרמפה ושל כל ראשי היישובים מטעם מפלגת העבודה.

חיים ברביביי: עם כל הכבוד להם, הם הולכים לעשות את הדבר הזה על חשבון קריית-שמונה.

חיים ברביביי: אני מסכים עם יוסי ורדי שיכול להיות שהיום אין תחרות בין המפעלים, אבל הפתיח של יוסי ורדי היה: התקנה באה כדי לחזק את המפעלים הקיימים וכדי להביא מפעלים חדשים.

חיים ברביביי: תארו לכם מפעל שרוצה להגיע לאזור, ויש לו את אותה הטבה בנהרייה ובקריית-שמונה, למה שהוא יבוא לקריית שמונה?

חיים ברביביי: יש לו אותה הטבה ביסוד-המעלה, כי היא מקבלת אותו דבר, למה שהוא יבוא לקריית-שמונה?

חיים ברביביי: עדיין הסכנה הביטחונית לא חלפה, היא עדיין מרחפת על קריית-שמונה.

חיים ברביביי: כדי להביא תעשייה עתירת ידע חייבים להשאיר את ההעדפה הזאת לקריית-שמונה, או לפחות, כדי שאני לא אראה חזיר, כי סך הכול צריך לחזק את קו העימות, צריך לעשות דרוג מסוים.

חיים ברביביי: והיה סיכום בינינו שקו העימות יקבל אחוז יותר נמוך מקריית-שמונה, היה סיכום בינינו ובין משרד הביטחון שיהיה מדרוג מסוים.

שאול יהלום: מה היתה ההצעה?

לתקנות כתוב: בזמנו חשבנו איך להגיע למצב שיעשו את המוצר במרכז הארץ ורק את ההרכבה יעשו בקריית-שמונה, שלא ייהנו מהסיפור הזה במרכז הארץ.

לתקנות כתוב: העניין של 40% עושה הפליה לאותם מוצרים שחומר הגלם שלהם הוא יקר, אבל את כל העבודה עושים אצלנו, במקום.

לתקנות כתוב: לדוגמה, אם בסופו של דבר משרד הביטחון ירצה לרכוש יהלומים, מרכיב השכר ביהלומים הוא נמוך מאוד - - -

שאול יהלום: אתה יכול לתת דוגמה ספציפית?

חיים ברביביי: מפעל גיבור מייצר גרביים.

חיים ברביביי: חומר הגלם מגיע ישירות, מחוט עד אריזה.

חיים ברביביי: גיבור נכנס עכשיו למכרז והפסיד נגד כרמיאל.

יוסי ורדי: עוד לא הפסיד.

שאול יהלום: זה צריך להיות פחות מ-60%.

חיים ברביביי: יותר מ-60%, כי מרכיב העבודה פחות מ-40%.

חיים ברביביי: יש במפעל היום מכונות אוטומטיות.

חיים ברביביי: מפעל הטקסטיל, לפחות בגיבור, הוא עתיר ידע ופחות עתיר עבודה, כי הרוב נעשה במכונות סופר-אוטומטיות.

ענת מאור: אני רוצה ממשרד הביטחון התייחסות ספציפית לסוגייה הזאת, שנשמעת מאוד רצינית.

ענת מאור: אתם בעצם מתגמלים רק ענפים עתירי עבודה ולא מתקדמים.

דינה בנרי: לעיקרון הזה יתייחס משרד האוצר.

דינה בנרי: אני רק רוצה לומר שבתקנות יש גם אפשרות לקבל העדפה חלקית עם מרכיב שכר יותר נמוך, ובלבד שיהיה לפחות 20%.

ענת מאור: תחזרי על זה.

דינה בנרי: אפשר לקבל העדפה גם כשמרכיב העבודה הוא לפחות 20%, ואז ה-15% יורד לחצי.

שאול יהלום: איפה זה מופיע?

יוסי ורדי: זה מופיע בתקנות חובת המכרזים.

שאול יהלום: אם את לא נותנת לנו לתקן, לא נתקן את התקנה הזאת.

דינה בנרי: תקנה 6 נשארת כמות שהיא.

דרורה ליפשיץ: זה קיים בתקנה 6 המקורית, לא בתיקון, והיא לא משתנה.

שאול יהלום: זה חל רק על קריית-שמונה?

דרורה ליפשיץ: לא, זה חל על כל אזורי העדיפות.

שאול יהלום: אפשר לקרוא את התקנה הזאת?

שאול יהלום: זאת אומרת, שאם מרכיב העבודה הוא 20%, אז ההעדפה היא 7.5%.

דוד ואיש: נכון, ההעדפה היא בין 7.5% ל-15%, כאשר מרכיב העבודה הוא בין 20% ל-40%.

שאול יהלום: אני מבין את ההיגיון, אבל הוא צודק.

שאול יהלום: אם יש את גיבור, הוא יפסיד לכרמיאל בגלל 7.5%.

שאול יהלום: הוא לא יקבל את כל ה-15%.

דוד ואיש: הדבר הזה לא חדש, הוא היה גם לפני שהתקנות תוקנו.

דוד ואיש: כל אזור א' קיבל ההעדפה, ולא רק זכות סירוב, כפי שהמצב היום.

חיים ברביביי: המצב הקודם היה יותר טוב מאשר המצב הזה.

חיים ברביביי: במצב הקודם גיבור יכול היה לזכות בכל המכרז.

דוד ואיש: המצב הזה איננו חדש.

דוד ואיש: גם כשהיתה זכות סירוב וגם לפני זה, תמיד כאשר נדרש מרכיב עבודה של 40%, אפשר היה בין 20% ל-40% לקבל העדפה חלקית.

שאול יהלום: דוד ואיש, תסביר בכמה מלים על המוצרים, ומה מצב המפעלים בהקשר זה.

שאול יהלום: יש מפעלים, כמו הדוגמה שמביא חיים ברביביי, שבהם מרכיב העבודה נמוך, ואלה היום המפעלים החמים, אולי לא בטקסטיל, אבל בהיי-טק.

שאול יהלום: אם נביא מרכיב מחשבים עם כמות גדולה של חומר גלים - - -

דוד ואיש: מרכיב מחשבים הוא דווקא לא בעייתי.

שאול יהלום: כשאתה מדבר על נפח המפעלים של משרד הביטחון, כשאנחנו מדברים על מה קונה משרד הביטחון, תן מושג על אחוזי העבודה שם, לאו דווקא בקריית-שמונה.

ענת מאור: חבר הכנסת יהלום, לפני תשובתך, אני רוצה לחזק את ראש העיר.

ענת מאור: דוד ואיש, אתה אומר לנו שהתקנה היתה קיימת בעבר, אבל יש טענה שהסעיף הזה, שיש בו מרכיב כל כך גבוה לעבודה, בין 40% ובין הפשרה, מחזק יותר דווקא את הענפים הפחות מתקדמים.

ענת מאור: לכן, שאלתי היא, האם ניתן להחזיר את התקנות לממשלה ולשנות את התקנה, כולל את התקנה במקור?

דוד ואיש: אני רוצה להסביר מה ההיגיון הכלכלי שעומד מאחורי התקנה הזאת.

דוד ואיש: כשאנחנו נותנים את ההעדפה, אנחנו מתכוונים לתת העדפה בעיקר להעסקת אנשים באזורי עדיפות.

חיים ברביביי: חוטבי עצים ושואבי מים, זה מה שאתם רוצים.

חיים ברביביי: תביאו טקסטיל לקריית-שמונה, זה מה שאתם רוצים.

חיים ברביביי: אני רוצה להביא היי-טק לקריית-שמונה, איך אני אקבל את ה-15%?

יוסי ורדי: מרכיב העבודה בהיי-טק הוא גבוה.

חיים ברביביי: תדיראן קשר אני רוצה להביא לקריית-שמונה.

דוד ואיש: לתדיראן קשר אין בעיה.

דוד ואיש: שאול יהלום שאל לגבי מרכיב העבודה.

דוד ואיש: בממוצע, בהזמנות מנה"ר, הוא בסדר גודל של 50%.

חיים ברביביי: במפעלים רגילים מרכיב העבודה הוא 20%, אני בא מהתעשייה, אני מכיר את התעשייה.

שאול יהלום: אם היית אומר שמרכיב העבודה בממוצע הוא 60%-70% - 40% זה בסדר, אבל הם מתמודדים עם עוד אלף דברים.

שאול יהלום: אין לו את כל מגוון המפעלים.

שאול יהלום: כדי שהוא יכול יהיה להתמודד צריך להוריד לו את המגבלה הזאת למגבלה יותר נמוכה.

שאול יהלום: אם הממוצע הוא 50%, אז ב-40% אתה על הגבול.

שאול יהלום: אני מבין את העניין הכלכלי שאתה מדבר עליו, שאתה רוצה כמה שיותר תעסוקה, אבל הוא אומר לך, שאלה לא המפעלים שבאים היום.

שאול יהלום: מרוב טוב לב, אתה לא מביא מפעלים.

דוד ואיש: קבעו מדרג בין 40% ל-20%.

חיים ברביביי: מה עשיתם בזה?

חיים ברביביי: איפה היתרון שלי, של 15%?

דוד ואיש: זה בא למשוך ענפים עתירי עבודה לקריית-שמונה, זה הרעיון.

דרורה ליפשיץ: צריך לזכור שהתקנות האלה יוצרות איזונים מסוימים.

דרורה ליפשיץ: על חשבון מי ההעדפות האלה?

דרורה ליפשיץ: על חשבון אזורי עדיפות לאומית אחרים, הרי זה לא על חשבון מרכז הארץ.

דרורה ליפשיץ: כל ההעדפות שניתנות לקריית-שמונה, ועכשיו תינתנה ליישובים נוספים, הן דווקא על חשבון אזורים שרוצים להעדיף אותם, אזורי עדיפות אחרים בעלי עדיפות לאומית.

דרורה ליפשיץ: נותנים זכות קדימה לקריית-שמונה וליישובים נוספים, בהתאם לתיקון המוצע, נותנים עדיפות במחיר, באפשרות של התקשרות במחיר יקר יותר.

שאול יהלום: איזה אזורים?

שאול יהלום: תביאי דוגמאות.

דרורה ליפשיץ: אזורי עדיפות לאומית בדרום, אזורי יהודה ושומרון.

דרורה ליפשיץ: צריך להבין שכל הרחבה כזאת מצמצמת העדפות אחרות, שניתנות ליישובים שגם הם יישובים מועדפים.

דרורה ליפשיץ: גם מבחינת העלות התקציבית צריך לזכור, שלא מדובר כאן רק ב-15%, או באחוזים שבהם מתייקרת ההצעה, אלא בעצם בהרבה יותר, כי אז אין מוטיבציה ליישובים אחרים להתמודד, ויוצא שהצעות הרבה יותר טובות לא באות בכלל בחשבון ולא נבדקות, לא של מרכז הארץ ולא של אזורי עדיפות לאומית; כי הם אומרים: אם ממילא המשחק כמעט מכור וכמעט ברור שאין סיכוי שאנחנו נזכה, אז למה נבזבז משאבים על הגשת ההצעה?

דרורה ליפשיץ: לכן צריך לחשוב איך נותנים העדפה מצד אחד, ומצד שני לא מרחיבים אותה הרבה יותר באופן שעושה את דיני המכרזים פלסתר, כי יש כל מיני שלבים של שקלולים, שבעצם מרוקנים את השוויון כמעט מתוכן, וגם נותנים העדפה שאחר כך באה על חשבון אחרים.

חיים ברביביי: איפה את גרה?

דרורה ליפשיץ: בירושלים.

חיים ברביביי: האם החינוך שהילד שלך מקבל שווה לחינוך שהילד שלי מקבל?

אופיר פינס-פז: שלך הרבה יותר טוב.

דרורה ליפשיץ: הבת שלי לומדת עם האחיינית שלך בבר-אילן, באותה מסגרת.

דרורה ליפשיץ: רצית אישי - קיבלת אישי.

ענת מאור: אחרי העניין האישי, אני בכל זאת רוצה לחזור לעניין הממשי.

ענת מאור: לדעתי, ראש העיר מעלה פה עניין מאוד נכון.

ענת מאור: הוועדה עומדת בפני דילמה מאוד רצינית.

ענת מאור: אתם הסברתם את ההיגיון של התקנות, והן החלטת ממשלה.

ענת מאור: הבעיה שלנו כוועדה והבעיה של כל ועדות הכנסת, שמה שראש עיריית קריית-שמונה מעלה, זה נכון.

ענת מאור: התשובה לצפון כולו לא ניתנת נכון פעמיים: פעם אחת היא לא ניתנת, בגדול, בתמונה הכוללת, ובפעם השנייה היא לא עושה את אותה דיפרנציאציה, שאפשר וצריך לעשות.

ענת מאור: יוסי ורדי, אם ראש עיריית קריית-שמונה צריך לבוא, טוב שיש לו פה אחיינית, לפחות הוא לא בזבז את יומו רק כדי לבוא לפה.

ענת מאור: כל פעם הוא צריך לבוא על נושא קטן אחר.

ענת מאור: אני אביא דוגמה, היה העניין של פיצויים אחרי הפגזות, טוב שהיום כבר אין הפגזות.

ענת מאור: שמונה שנים אנחנו נאבקים על זה.

חיים ברביביי: ועד היום.

חיים ברביביי: תאמיני לי, לא בזבזתי את יומי, מפה אני הולך לשפנר כדי לפתור בעיות שקשורות למס-רכוש.

ענת מאור: יוסי ורדי, שינו את התקנות בוועדת כספים, אחרי שהצעת חוק הועלתה על-ידי חבר הכנסת לשעבר בוחבוט ועל-ידי ב-1993, רק השנה שינו את זה.

ענת מאור: טוב שכבר אין הפגזות.

ענת מאור: יוסי ורדי, אני פונה אליך שתעביר לממשלה.

ענת מאור: פעם זה תקנות בוועדת חוקה, פעם זה בוועדת כספים, הממשלה לא נתנה תשובה גורפת למצב שבו תוכל להיות צמיחה ממשית ביישובי הצפון, בראש ובראשונה בקריית-שמונה ובקו העימות וביישובי הדרום.

ענת מאור: ראש עיריית קריית-שמונה זרק קריאת ביניים מאוד נכונה, הוא אמר: אל תסכסכו בין קריית-שמונה לקו העימות ובין קו העימות והדרום, ובסוף רוב הטובין במרכז.

ענת מאור: יוסי ורדי, אני פה בדילמה, כי לדחות את אישור התקנות, זה לא יעזור.

ענת מאור: מה עם אותם מיליארד שקלים שהבטחתם לצפון, כדי שהוא יוכל לצמוח?

אופיר פינס-פז: כבר נתנו להם את המיליארד שקלים.

ענת מאור: לא נתנו אותם.

ענת מאור: נכון שבניית הגדר מתקדמת.

אופיר פינס-פז: תבואי ותראי מה קורה שם.

ענת מאור: אופיר פינס, הייתי שם עכשיו.

אופיר פינס-פז: לא ראית מה שקורה שם?

ענת מאור: אני לא מדברת על הגדר.

חיים ברביביי: אופיר פינס, אני מחכה לביקור שלך.

אופיר פינס-פז: הייתי אצלך עם עוזי לנדאו.

אופיר פינס-פז: אתה לא זוכר?

ענת מאור: למה אני מדברת בניגוד לאופיר פינס?

אופיר פינס-פז: עוד לא שמעת מה אני אומר.

ענת מאור: למשל, בעניין חוק עידוד השקעות הון, זה חשוב מאוד לתעשייה.

ענת מאור: ההצעה של השר לשעבר, רן כהן, אני לא יודעת למה הוא לא בהווה, שיהיה 38% לקריית-שמונה, 34% לקו העימות ו-30% לנגב וכן הלאה, לא מתקדמת.

ענת מאור: וכך קורה בהמון תחומים.

ענת מאור: ולגבי הפארק התעשייתי, כדי להביא עוד טכנולוגיה, הייתי בקריית-שמונה שבע-שמונה פעמים, תאמין לי, אופיר פינס, אני מיואשת יחד אתם.

ענת מאור: הדברים לא מתקדמים בצורה גורפת.

ענת מאור: ואז מסכסכים אותנו על אחוז פה ואחוז שם.

ענת מאור: חיים ברביביי צודק בכך, שהדבר העיקרי שצריך להביא לשם זו תעשייה מתקדמת, ואת המהפך הזה לא עושים.

ענת מאור: בתקנות האלה, בניסוח הזה, של 40% כוח עבודה, זה לא זה.

ענת מאור: לפני שאני מתקדמת בדיון, אני מבקשת מהממשלה, דרכך, יוסי ורדי, שתביא את התוכנית כולה, גם את חוק עידוד השקעות הון, גם את הנושא של תעשייה מתקדמת, ובתוך כך נביא את התקנות האלה, ואפשר יהיה לאשר אותן, לרבות השינוי, שייעשה לפחות בהמשך.

ענת מאור: בהיעדר תמונה כזאת, זה כמו הילד עם השטוצר, הוא כבר הולך לסתום את החור, ובסוף בינתיים יש פריצה במקום אחר.

ענת מאור: על זה הממשלה צריכה לתת את דעתה, מעבר לתקנות הללו.

שאול יהלום: אני מבקש מנציגי הממשלה וחברי חברי הכנסת, אני לא מציע שנצביע בעד ונגד, אני מציע שכן נכניס תיקון.

שאול יהלום: לפחות בתיקון אחד צריך להיענות לראש עיריית קריית-שמונה.

אופיר פינס-פז: אדוני מבקש בקשה שהיא בלתי-אפשרית.

שאול יהלום: למה היא בלתי-אפשרית?

אופיר פינס-פז: אתה יכול, או לקבל את התקנות או לדחות.

אופיר פינס-פז: בצד הפרוצדורלי, או שאתה מצביע על התקנות, או שאתה דוחה אותן.

שלמה שהם: אם קיימת הסכמה, הממשלה יכולה כרגע, וכבר היו דברים מעולם, לומר, כשהיא מביאה כרגע את התקנות, להביא אותן בשינוי כזה או בשינוי אחר.

דרורה ליפשיץ: אין לנו מנדט לכך.

אופיר פינס-פז: זה קשור להחלטות ממשלה.

אופיר פינס-פז: הם שרים בממשלה?

ענת מאור: ליוסי ורדי יש סמכות לכך.

אופיר פינס-פז: אין לו שום סמכות.

דרורה ליפשיץ: אלה תקנות של שר האוצר ושר הביטחון ביחד, ויוסי ורדי לא יכול להסכים בשמם.

חיים ברביביי: על-פי התקנות האלה, כמות שהן, לא זכינו במכרז אחד.

ענת מאור: אני מבקשת שחבר הכנסת יהלום ימשיך.

שאול יהלום: אני מאוד מבקש מנציגי הממשלה לתת לי לסיים, ולא להתפרץ, וכנ"ל מיושב-ראש הקואליציה, שמגן על הממשלה.

אופיר פינס-פז: רק אני מפריע לך.

שאול יהלום: כפי שאמר היועץ המשפטי, היו דברים מעולם, ויכול להיות שצריך שעה להתייעצות או אפילו יום.

שאול יהלום: יש כאן שני דברים שראש עיריית קריית-שמונה מבקש:

שאול יהלום: האחד - מדרג.

שאול יהלום: אני לא מציע להפלות, אני מציע להשאיר הכול כפי שאתם מבקשים, ועל-פי החלטת הממשלה, אבל נראה לי מאוד מוצדק לתקן את מרכיב העבודה.

שאול יהלום: ההצעה שלי היא להוריד את ה-40% ל-30%, כאשר אפשר להוסיף בתקנות - - -

חיים ברביביי: שאול יהלום, זה יהיה אותו דבר.

חיים ברביביי: צריך להוריד את מרכיב העבודה, נקודה.

שאול יהלום: חיים ברביביי, תן לי לסיים.

שאול יהלום: אפשרות אחת היא להוריד את מרכיב העבודה ל-30%, האפשרות השנייה היא להוריד לגמרי את המגבלה, אבל להוסיף מגבלה של חומרי גלם, זאת אומרת, שהוא לא יכול לעשות עבודה, כפי שנאמר, בשני מקומות בארץ.

שאול יהלום: אני לא הייתי מכניס בכלל את עניין חומרי הגלם, כי בחומרי גלם זה שונה.

שאול יהלום: חומרי גלם, שהוא לא מייצר בארץ, אלא מייבא אותם או קונה אותם בארץ, מה אכפת לי אם יש מפעל שיש לו 80% חומר גלם והוא מוסיף את ה-20%, את העבודה?

שאול יהלום: אז אני צריך לתת כאן את ה-20%.

שאול יהלום: כאן, אצלכם, ה-40% לא מתייחסים למהות של ה-60% האחרים.

דרורה ליפשיץ: זה נועד להבטיח שבאופן אמיתי יש מפעל בקריית-שמונה, ולא שכל מפעל יפתח לו סניף עם כתובת רשומה בקריית-שמונה, ואחר כך לא נוכל להתמודד עם זה.

חיים ברביביי: יש אפשרות לבדוק.

חיים ברביביי: ראשי מנה"ר בודקים את זה.

שאול יהלום: גברת ליפשיץ, לתקנה כמו שאמרת, אני מסכים.

שאול יהלום: הניסוח שלך היה ניסוח של פשוטי העם, אבל כשתנסחי את זה בצורה משפטית, בבקשה.

דינה בנרי: זה קיים.

שאול יהלום: לזה התכוונתי, כשאמרתי שחומרי גלם - כן, ועבודה במקום אחר - לא.

שאול יהלום: צריך לבוא לקראת המצוקה של קריית-שמונה.

שאול יהלום: אומר כאן ראש העירייה, שהם לא זוכים במכרזים.

שאול יהלום: הוא אומר שיש מפעלים שכן מעוניינים, אבל מרכיב העבודה יותר קטן, ובגלל חומר גלם, לא בגלל שגיבור תופרת את הגרביים בירושלים.

דינה בנרי: איפה מיוצר חומר הגלם?

חיים ברביביי: מה זה משנה איפה מיוצר חומר הגלם?

חיים ברביביי: מביאים אותו מהונולולו.

דינה בנרי: זה משנה.

חיים ברביביי: אדם מקבל חוט ומייצר בזה גרב.

חיים ברביביי: היית פעם בגיבור בקריית-שמונה?

דינה בנרי: התקנות מגדירות עובד, גם לצורך מרכיב העבודה, כולל עובדים שהם קבלני משנה וספקי משנה, ובלבד שהם עונים על כך שחומר הגלם גם הוא בא מאזור עדיפות.

ענת מאור: אופיר פינס, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אני לא מתלהב מכל העניין, ואני כופר בעיקר.

ענת מאור: מה העיקר?

אופיר פינס-פז: העיקר הוא כל הצפון.

אופיר פינס-פז: אין מלחמה בלבנון, ברוך השם.

ענת מאור: אתה רוצה את ירושלים.

אופיר פינס-פז: ודאי.

אופיר פינס-פז: אזור התעשייה במצב הכי קשה במדינת ישראל זה עטרות.

אופיר פינס-פז: חיים ברביביי, אם אתה רוצה לבוא לראות, אני אביא אותך.

אופיר פינס-פז: האזורים הכי קשים בארץ היום הם, לא ירושלים ולא הצפון.

אופיר פינס-פז: אם אתה רוצה לראות את מפת האבטלה במדינת ישראל, אני אראה לך אותה.

אופיר פינס-פז: אתה לא מככב בה, ברוך השם.

חיים ברביביי: אופיר פינס, אתה מתעלם מכך, שמי שלא מוצא עבודה בצפון עוזב את קריית-שמונה.

אופיר פינס-פז: אני לא מתעלם מכלום.

אופיר פינס-פז: אני רואה מציאות חברתית קשה ביותר, ואין שום דיון כזה, לא על כפר מנדה, ולא על רהט ולא על שום דבר, כי אנחנו מסתכלים היכן שאנחנו רוצים להסתכל, והיכן שאנחנו לא רוצים להסתכל, אנחנו לא מסתכלים.

אופיר פינס-פז: כל זמן שהמצב בצפון היה מצב קריטי מבחינה ביטחונית, היית צריך לתת כל דבר.

חיים ברביביי: תבקש מהחיזבאללה שימשיך לזרוק קטיושות.

אופיר פינס-פז: חס וחלילה.

חיים ברביביי: זה מה שאתה אומר.

חיים ברביביי: רק אם יש קטיושות, אתם מסתכלים עלינו.

חיים ברביביי: כשאין קטיושות, נגמר הסיפור.

חיים ברביביי: אני מוכן להחזיר את המפתחות היום.

חיים ברביביי: רק היום אנחנו בונים את קריית-שמונה.

אופיר פינס-פז: תבנה, אבל למה אתה לא נותן לבנות במקומות אחרים?

חיים ברביביי: אני מפריע לך?

חיים ברביביי: תעשה מה שאתה רוצה.

אופיר פינס-פז: לא לי.

ענת מאור: למה הממשלה לא עושה.

ענת מאור: תפנה לממשלה, לא חיים ברביביי מפריע.

ענת מאור: מי מפריע לראש הממשלה לבנות מפעל באופקים?

ענת מאור: מי מפריע לבייגה שוחט להקים מפעל בדימונה ובשדרות?

ענת מאור: למה הם לא באים עם תוכנית כזאת אלינו.

אופיר פינס-פז: אני מסכים אתך.

ענת מאור: אז מה אתה רוצה מחיים ברביביי?

ענת מאור: הוא צודק, זה המחדל של הממשלה.

חיים ברביביי: אם הייתם בהצעה לגבי דימונה או אופקים או שדרות, לא הייתי אומר מילה אחת.

אופיר פינס-פז: אין לי שום טענה לחיים ברביביי, כי חיים הוא ראש עיריית קריית-שמונה, והוא רואה את האינטרס של קריית-שמונה, ובצדק, וזה תפקידו, ואנחנו צריכים לראות את הראייה הכוללת.

אופיר פינס-פז: אני ביקשתי ממשרד הביטחון להכניס את אזור התעשייה בעטרות, או לפחות את אותם מפעלים שפועלים באזור התעשייה הזה בתנאים של אינתיפאדה ממש, לפחות לאלה שעובדים עם משרד הביטחון, שיהיו להם אותן עדיפויות שיש לאחרים.

ענת מאור: דיברנו על כך שהשתכנעת לרדת מזה.

אופיר פינס-פז: לא, שכנעתי את משרד הביטחון שיביא את זה בחשבון.

שאול יהלום: באמת לא הבנו למה רצית לדחות את ההצבעה על התקנות.

אופיר פינס-פז: בגלל העניין הזה.

אופיר פינס-פז: אני מוכן שכולכם תבואו היום לעטרות, ונראה מי מוכן לחיות שם יומיים, בלילה תחזרו לירושלים, רק יומיים תשבו שם.

חיים ברביביי: הזמנתי את הבחור מעטרות שמייצר שם שוקולדים וכן הלאה לקריית-שמונה, והוא לא רוצה לבוא לקריית-שמונה.

ענת מאור: מה תשובת משרד הביטחון להצעה הזאת?

אופיר פינס-פז: אני השתכנעתי שמשרד הביטחון יבדוק בצורה רצינית ביותר את היכולת שמפעלים באזור התעשייה עטרות לא יינזקו כתוצאה מהעדפות של גורמים אחרים היום.

אופיר פינס-פז: אני חושב שאפשר לאשר את התקנות.

אופיר פינס-פז: חיים ברביביי, הטענה שלך שאומרת שאם אתה נותן לאזורים אחרים בקו העימות, זה, בסופו של דבר, יכול להיות על חשבון קריית-שמונה, זו טענה שיכול להיות שיש בה ממש.

אופיר פינס-פז: הסביר יוסי ורדי מה שהוא הסביר, הוא טוען שאין שני מפעלים שרצים על אותו מכרז.

חיים ברביביי: אופיר פינס, כשאני הייתי בקו העימות, ואמרתי להם שאני מביא את התקנה לקריית-שמונה, אמרו לי: חיים ברביביי, אין לנו שום בעיה, אין לנו טענות, מגיע לך.

חיים ברביביי: למה?

חיים ברביביי: כי אז נפלו הקטיושות.

חיים ברביביי: אם היו מביאים את התקנה הזאת לכל קו העימות, התקנה הזאת היתה עוברת, אבל כנראה השיטה אצלנו היא: ניתן לקריית-שמונה, נחכה ונראה.

חיים ברביביי: אם קריית-שמונה קיבלה, נעשה העדפה.

חיים ברביביי: מה יקרה?

חיים ברביביי: כמו באזור עדיפות א'.

חיים ברביביי: מה קורה?

חיים ברביביי: כל הארץ, חוץ מהיישובים בין חדרה לגדרה לא נמצאים באזור עדיפות לאומית א'.

חיים ברביביי: הממשלה רוצה לתת העדפה למקומות מסוימים, היא חייבת לתת העדפה נקודתית, והיא לא תיתן העדפה שטחית.

חיים ברביביי: ברגע שהיא נותן העדפה שטחית, באותו שטח, היא מפלה לרעה.

חיים ברביביי: כשאתה לוקח שטח גדול, יש מדרוג בין אותם גורמים.

חיים ברביביי: עובדה שנתנו לאילת העדפה מסוימת.

חיים ברביביי: אם היו נותנים לדימונה העדפה נקודתית, אין שום ספק שזה היה נכון ואמיתי.

ענת מאור: היועץ המשפטי, בבקשה.

שלמה שהם: נוריד את השיחה ממרומי האולימפוס של איזה אזור להעדיף, ואני ודאי לא אכנס למהות של השאלה שהתעוררה פה, שהיא היתה יסוד הדברים.

שלמה שהם: מובן שחוק חובת מכרזים מדבר על עיקרון שוויון, ואז הממשלה מחליטה, בתוך עיקרון השוויון הזה, בכל זאת לתת עדיפויות כאלה או אחרות.

שלמה שהם: הוויכוח פה לא התעורר על כמה עדיפות לקריית-שמונה, על זה אני מבין שאין ויכוח, הוויכוח היה על עניין ה-20%.

שלמה שהם: בעניין השאלה של 20%-40% אני אומר את עמדתי, והיא גם נוגעת בעיקרון השוויון.

שלמה שהם: למה בא כל העניין של ה-40%?

שלמה שהם: למנוע אלמנט של מרמה, זה בא כדי שאדם לא יקים מפעל במקום אחר, ויהיה לו מרכיב עבודה כזה ומרכיב עבודה אחר.

שלמה שהם: הטענה הבסיסית היא לכאורה שאתה רוצה להביא יותר מקומות עבודה לקריית-שמונה, וזה בסיס הדברים.

שלמה שהם: בהגדרה, יש פה בעיה גם מבחינת עיקרון השוויון.

שלמה שהם: אם אתה רוצה לתת עדיפות, אתה לא יכול לצאת מהנחת עבודה של מרמה.

שלמה שהם: ופה אני מסכים עם מה שאמר שאול יהלום.

שלמה שהם: אפשר בקלות רבה מאוד לנסח עקרונות שימנעו את אלמנט המרמה, אם אתם רוצים אני מוכן לשבת אתכם.

שלמה שהם: אם באמת מדובר במפעל, שבאמת בא לקריית-שמונה, אם רוצים לתת לה עדיפות, אם זו הסכמה ערכית, וזה דבר שאני לא אכנס אליו.

ענת מאור: לקו העימות כולו.

שלמה שהם: תוך כדי הדיון עלה העניין של הורדת ה-40% לקריית-שמונה.

שלמה שהם: אם המפעל הוא אמיתי, ואם חומר הגלם באמת מאוד יקר, ומרכיב העבודה הוא יותר קטן, אז מה?

שלמה שהם: אבל אם עדיין יש מפעל רציני מאוד ומרכיב העבודה הוא חשוב וחיוני, ואתה רוצה לתת את העדיפות - תן את העדיפות הזאת.

שלמה שהם: לכן, התשובה שניתנה היא לא תשובה אמיתית לשאלה האמיתית.

שלמה שהם: השאלה האמיתית היתה איך מונעים מרמה, ולדבר הזה יש תשובות אחרות.

שלמה שהם: התשובה לא יכולה להיות תמיד באלמנט של מרכיב העבודה.

דרורה ליפשיץ: זה אפילו לא מרמה, זה תחכום.

שלמה שהם: אפשר למנוע את התחכום.

שלמה שהם: אם מדובר במצב אמיתי, שבו באמת סוג המפעל הזה הוא סוג מפעל שבהגדרה בענף הזה מרכיב העבודה הוא נמוך יותר, אז אין שום בעיה.

שלמה שהם: אם מרכיב העבודה הוא גבוה יותר, ועושים שירקעס, אז ודאי שלא נאפשר את זה, אפשר למנוע את זה.

חיים ברביביי: לדוגמה, יש מה שנקרא העדפה במס-הכנסה, אני נותן אישור תושב לאלה שגרים בקריית-שמונה, אני מזהה שהאדם משלם מסים וכן הלאה.

חיים ברביביי: כדי למנוע את המרמה, יש להבטיח שרק כשאני מאשר שהמפעל נמצא בקריית-שמונה וכן לגבי העובדים, המפעל יכול להיכנס לעניין העדפה, ואז פתרנו את בעיית המרמה.

שלמה שהם: אם זו הבעיה, לא אכפת לי שהאוצר יבדוק את זה.

שלמה שהם: נוסיף סעיף שייתן סמכות לשר האוצר בעניין הזה.

חיים ברביביי: שהממשלה תיתן את האישור, שהמפעל אכן ממוקם בקריית-שמונה וחומר הגלם נכנס לקריית-שמונה, ואז נגמר הסיפור.

דרורה ליפשיץ: זה עניין שצריך לקיים עליו חשיבה משותפת של המשרדים.

ענת מאור: יוסי ורדי, אני עומדת לקבל את ההצעה של שאול יהלום להחזיר את התקנות לממשלה ולתת לכם שעה, שעה וחצי, לבדוק את העניין, ואז נצביע.

יוסי ורדי: אי-אפשר לשנות את זה בשעה וחצי.

ענת מאור: אז האישור יידחה לשבוע הבא.

יוסי ורדי: גם לא בשבוע הבא.

יוסי ורדי: את מעבירה אותנו לשדה אחר לגמרי.

יוסי ורדי: הייתי מבקש אולי שדוד ממנה"ר יתייחס לדברים שעלו פה.

יוסי ורדי: זה מקצועו, והוא עוסק בזה יום-יום.

ענת מאור: הוא התייחס.

יוסי ורדי: הוא ביקש להשלים משהו.

דוד ואיש: בהקשר למה שהיועץ המשפטי אמר כאן.

דוד ואיש: המדינה מוכנה לשלם תוספת מחיר כדי לגרום לכך שהאזורים, שרוצים לתת להם עדיפות, תהיה בהם תעסוקה יותר גבוהה.

ענת מאור: ולו תעסוקה פשוטה.

יוסי ורדי: לא מתייחסים לאיזה סוג, זה גם טוב להיי-טק.

דוד ואיש: החשש הוא, שניפול למלכודת, שבמקום שנגרום לזה שתהיה תעסוקת עובדים, אנחנו נאשר את בעלי המפעלים.

דוד ואיש: יבוא מפעל ויעסיק עובד אחד בקריית-שמונה, הוא יגיד שהוא מפעל עתיר הון, והכול בו אוטומטי, אבל הוא לא תרם שום דבר לאזור העדיפות.

דוד ואיש: אני רוצה להדגיש שההעדפה שאנחנו נותנים היא העדפה על ה-100% של התוצרת, אני לא נותן את ההעדפה רק למרכיב העבודה.

דוד ואיש: מה שיוצא, שעבור ה-100% של המחיר, אני נותן את כל 15% של ההעדפה, ובזה אני מצליח להעסיק בסך הכול עוד אדם אחד או עוד שניים.

חיים ברביביי: יש לך צרות עין.

דוד ואיש: זו לא צרות עין, זו הבעיה.

דוד ואיש: אם הייתי נותן העדפה בצורה ספציפית לערך המוסף שנוצר באזור ההעדפה, זו שיטה אחרת, ואז לא היתה בעיה של ה-40%.

דוד ואיש: אני נותן את ההעדפה לערך המוסף, לא למשהו אחר.

ענת מאור: עם כל הכבוד, מדברים על 20%, לא מדברים על עובד אחד.

שאול יהלום: דוד ואיש, הרי אתה לא מדבר באוויר, אתה עוסק בחומר הזה, כפי שאמר מר ורדי, יום-יום.

שאול יהלום: תביא דוגמה לאותו מפעל שמשרד הביטחון זקוק לו והוא עתיר הון.

דוד ואיש: למשל, חיים ברביביי נתן את הדוגמה של תדיראן, הם אפילו לא מתקרבים לבעיה הזאת.

דוד ואיש: מרכיב העבודה שם הוא מספיק גבוה.

שאול יהלום: לא זאת השאלה.

שאול יהלום: נניח שמחר אתם מקבלים את הצעתנו, מורידים את מרכיב העבודה ל-20%, או לגמרי, ומכניסים תקנות נגד רמאות.

שאול יהלום: הרי אתה יודע במה אתם עוסקים, תן לי דוגמאות למפעל עתיר הון.

דוד ואיש: לצורך העניין, אפשר להביא את הדוגמה התיאורטית שראש העירייה נתן, של היהלומים.

שאול יהלום: לא תיאורטית.

שאול יהלום: תביא דוגמה למפעל שאין בו עשרות עובדים.

שאול יהלום: מה שאומר לך חיים ברביביי, הוא שאפילו אם ניקח מפעל עתיר הון, ואתה תשאל: איך עזרנו, יש רק 50 עובדים?

שאול יהלום: הוא אומר לך: אל תדאג, אני על כל אחד מ-50 העובדים מעסיק עוד 100.

שאול יהלום: אבל הוא אומר: תן לי לפחות את ה-50.

דוד ואיש: אם הוא מעסיק עוד 100 עובדים, זה כלול.

שאול יהלום: אתה לא יודע מה זו תעסוקה עקיפה?

חיים ברביביי: גיבור מעסיק 300 עובדים, והוא לא עומד ב-40%.

שאול יהלום: לא נדבר באופן תיאורטי, אין כאן דוגמאות ספציפיות.

שאול יהלום: אני לא יודע אם זו בקשת הוועדה, אבל כרגע בקשתי היא להוריד את המגבלה ולהמיר אותה בתקנות מהותיות של ייצור מקומי ולא רמאות.

שאול יהלום: אני מציע להוריד את המגבלה של 40%, ובכך יש אקוויוולנט, ואתה בא לקראת כל הצפון וגם קריית-שמונה.

שאול יהלום: מה שאומר לך מר ברביביי - השיקולים שלכם הם גם תקציב הביטחון - הוא אומר לך, שעצם העובדה שאתה מוסיף אזור כזה גדול לקריית שמונה, נכון שאין מפעלים מתחרים, זה עולה לך כסף, ולכן הוא יפסיד מזה.

שאול יהלום: אז הוא אומר: לפחות תן לי את גיבור.

דוד ואיש: אם נלך להצעה הזאת זה יעלה יותר כסף, כי ייכנסו מפעלים נוספים.

שאול יהלום: טוב מאוד.

ענת מאור: מר ורדי רוצה להוסיף.

ענת מאור: בבקשה.

יוסי ורדי: נקלענו פה לדיון שהוא מאוד אופייני, שלוקחים סעיף מתוך מכלול מאוד גדול של עניינים, והופכים לדבר שעליו ייפול ויקום קו העימות.

יוסי ורדי: זה בדיוק איבוד הפרופורציות.

חיים ברביביי: זה הסעיף המרכזי, יותר מהפער ביני לבין האחרים.

חיים ברביביי: אני מוכן לקבל שקו העימות יקבל 15% ושעטרות תקבל 15%, אבל תוריד את הסעיף הזה, כי הסעיף הזה אומר: יש תקנות, אבל אתם יודעים מה תעשו בהן.

חיים ברביביי: אני אגיד לך מה נעשה בהן: אפשר לשים אותם בבוידעם, כי לא נשתמש בזה.

חיים ברביביי: אני מחר יושב במשרד הביטחון, בדיוק על הבעיה הזאת.

יוסי ורדי: איבוד הפרופורציות הוא להגיד שבגלל הסעיף הזה לא מגיעים מפעלים לקריית-שמונה.

יוסי ורדי: תסלחו לי מאוד, בין זה לבין המציאות המרחק רב.

יוסי ורדי: אני רוצה להזכיר לכם שבהחלטת הממשלה לתוכנית לחיזוק ולפיתוח יישובי קו העימות בהיקף של 1.6 מיליארד שקלים לשלוש שנים, קריית-שמונה, יש לה פרק נפרד בהרבה מאוד סעיפים בתוכנית הזאת, מתוך הכרה, ובדין, שלתושבי קריית-שמונה צריך לתת, בתחומים מסוימים, העדפה, ואני לא אמנה אותם פה.

ענת מאור: אולי כן תמנה בנושא של תעשייה ותעסוקה.

חיים ברביביי: שר האוצר יושב עכשיו עם יישובי קו העימות, וקריית-שמונה לא מוזמנת.

יוסי ורדי: צריך להתמקד במה עוסקים.

יוסי ורדי: להציג את הנושא של המגבלה של 40% כנושא שעליו תקום ותיפול קריית-שמונה, זה לא נכון.

חיים ברביביי: 40% מסרס את כל החוק.

חיים ברביביי: קריית-שמונה מוותרת על 15% אם ה-40% יהיה בתקנות.

חיים ברביביי: חבר'ה, זה לא שווה שום דבר.

יוסי ורדי: אנחנו עוסקים בעניין הזה מפברואר 2000, ועכשיו כבר ספטמבר.

יוסי ורדי: ההחלטה במשרד הביטחון להצטרף עם אלמנט כזה לתוכנית שהממשלה החליטה עליה דרשה עבודת מטה שנעשתה ונבדקה, גם לאור ההערות של ראש העיר, ובצדק.

שאול יהלום: איך בחודש פברואר?

שאול יהלום: החלטת הממשלה היתה ביולי.

יוסי ורדי: אמרתי שאנחנו עוסקים בזה מחודש פברואר.

יוסי ורדי: החלטת הממשלה היא מ-17 במאי, שאז הממשלה החליטה לתת העדפה, ובחודש יולי היא אישרה את פניית השרים עם הנוסח של התקנות לדיון ואישור הוועדה.

יוסי ורדי: לפתוח היום את העניין, זה לא יעשה כלום, זה לא יהיה נכון מבחינת הוועדה.

יוסי ורדי: אני פונה לחברי הוועדה: יש ציפייה בקרב היישובים בקו העימות.

יוסי ורדי: על מה אנחנו מדברים?

יוסי ורדי: על מסגרייה בשתולה ועל מפעל תבלינים בחוסן.

יוסי ורדי: אני אומר לכם את הדברים, כי אני עוסק בהם ביום-יום, ואנחנו מספרים להם סיפורים, וזה נמשך עוד חודש ועוד חודש.

יוסי ורדי: אם הוועדה תאשר את זה סוף כל סוף, רק חודשיים אחרי פרסום בתקנות זה ייכנס לתוקף.

יוסי ורדי: זו תהיה טעות לפתוח את העניין הזה.

יוסי ורדי: אם אנחנו נפתח את זה לא יקרה כלום.

יוסי ורדי: הממשלה לא תשנה את ההחלטה, העניין הוא סבוך, זה לא המקום להציג את העניין.

יוסי ורדי: יש פה איבוד של פרופורציות.

יוסי ורדי: אני פונה לחברי הוועדה ומבקש: זה חשוב ליישובי קו העימות, זה לא פוגע בקריית-שמונה.

אופיר פינס-פז: לא הזמנתם את אבי קרמפה ועוד, אם הם היו באים לפה, הייתם שומעים מהם דברים אחרים.

ענת מאור: זה לא שייך, הם לא התנגדו להוריד את זה ל-20%.

חיים ברביביי: יוסי ורדי מסרס עכשיו את כל הנושא.

חיים ברביביי: אולי הוא רוצה לפתור את הבעיה של תבלינים, אבל אתה לא פותר את הבעיה המהותית של האזור.

ענת מאור: חיים ברביביי, בבקשה.

יוסי ורדי: אני מייצג פה בדברי את כל יישובי קו העימות, ואני חושב שהוועדה צריכה לאשר את התקנות.

יוסי ורדי: בזה שתחזירו היום לממשלה את התקנות לא יהיה כלום.

ענת מאור: תפתור את זה עם שר הביטחון.

יוסי ורדי: זו החלטת ממשלה.

ענת מאור: אני מסכמת.

ענת מאור: הוועדה דנה בנושא תקנות חובת המכרזים (העדפת תוצרת מאזורי עדיפות לאומית).

ענת מאור: קודם כול, אנחנו מברכים שיש העדפה לתוצרת מאזורי עדיפות לאומית.

ענת מאור: דבר שני, אנחנו מצפים מהממשלה שהנושא הזה יבוא לידי ביטוי, לא רק בתקנה הזאת, אלא בתוכנית הרבה יותר נרחבת, לרבות שינוי האחוזים של סדרי עדיפות בחוק השקעות הון.

ענת מאור: ובתוך הדברים העתידיים צריך לבוא לידי ביטוי מדרג בין קריית-שמונה לבין אזור קו העימות ובין אזורים אחרים, כפי שהעלה חבר הכנסת פינס לגבי אזור עטרות, אזור הדרום ואחרים.

ענת מאור: ניצור מדרג ב-15%, כפי שהתבטאנו כולנו.

ענת מאור: הוועדה מצפה שהדברים האלה ייעשו בצורה הרבה יותר אינטנסיבית על-ידי הממשלה בעתיד, לגבי כל נושא התעסוקה ומניעת האבטלה, ובאופן הדרגתי יתנו העדפה מסוימת לקריית-שמונה ויתנו פתרונות לאזורים אחרים, לא רק לקו-העימות, אלא גם לעטרות, גם לדרום וגם למגזר הערבי.

דינה בנרי: יש עדיפות.

ענת מאור: יש, אבל לא מספיק.

ענת מאור: כולנו יודעים על מה אני מדברת.

ענת מאור: אותו מחסום קריטי של 24% בחוק עידוד השקעות הון לא נשבר.

יוסי ורדי: בקו העימות כבר יש 30%, ועוד תוספות, שבסך הכול הן מגיעות לגילום של 38%.

ענת מאור: לגבי נושא ה-40%-20%.

ענת מאור: הוועדה לא יכולה להחליף את הממשלה, אנחנו לא יכולים לשנות את התקנות פה, אבל קיים נוהג שהוועדה יכולה לפנות אל הממשלה.

ענת מאור: אני מבינה שאם זה בהסכמת שר, הוועדה יכולה לשנות את התקנות כבר היום, בעוד שעה, או שתדחו את זה לשבוע הבא.

ענת מאור: אנחנו מסתמכים על תקנה קיימת, הרי 20% קיים בתקנה 7.

דרורה ליפשיץ: זו לא תקנה שהובאה עכשיו לאישור הוועדה, זו תקנה אחרת.

ענת מאור: כולנו הבנו, ולא נחזור על זה.

אני חוזרת ואומרת: יוסי ורדי, אתה יכול לדבר על כך עם שר האוצר, ואם תספיק להביא את זה היום, נאשר את התקנה היום, כי ברורים לנו הצרכים של קו העימות.

שאול יהלום: ונאשר תקנות מקבילות לעניין הרמאות.

יוסי ורדי: זה לא מעשי.

ענת מאור: אז זה יהיה בשבוע הבא.

דורית ואג: בשבוע הבא לא עובדים בוועדת חוקה.

אופיר פינס-פז: ענת מאור, המשמעות היא שאת דוחה את התקנות.

יוסי ורדי: ענת מאור, הנזק בדחייה הוא הרבה יותר גדול.

ענת מאור: הסעיף הזה נדחה לעוד שעה.

ענת מאור: אני מבקשת שתבדקו מה לעשות עם זה.

ענת מאור: היועץ המשפטי, בבקשה.

שלמה שהם: ההצעה של הוועדה היא, שבסעיף 1(3), במקום 40% יבוא 20%.

שלמה שהם: בעקבות זאת, צריך תיקון תקנות נוספות.

שלמה שהם: אם הממשלה מסכימה לעניין הזה.

שלמה שהם: אפשר להחליט בהסכמה שתביאו תיקון לתקנות בצורה שאתם רוצים כדי למנוע אפשרות של עקיפה.

דינה בנרי: זה יחול על כולם.

ענת מאור: אנחנו עושים הפסקה של שעה בעניין הזה.

ענת מאור: אני מבקשת שההתייעצות תהיה מחוץ לכותלי החדר.

ענת מאור: תחזרו ב-12:00 עם הסיכומים.

ענת מאור: אנחנו ממשיכים בסדר היום.