ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 15, פרוטוקול מספר 28, 1999-11-08 10:00

אמנון רובינשטיין: שלום, בוקר טוב לכולם, ובמיוחד לאורחים שלנו, התלמידים.

אמנון רובינשטיין: מאיפה אתם?

תלמידים: פרלמנט הנוער בנס-ציונה.

אמנון רובינשטיין: ברוכים-הבאים.

אמנון רובינשטיין: אם יהיו לכם שאלות בסוף הדיונים, אל תהססו ואל תתביישו.

אמנון רובינשטיין: הישיבה פתוחה.

אמנון רובינשטיין: הנושא הראשון שלנו הוא הצעת חוק העונשין (תיקון - איסור מכירת סכין או אולר למי שטרם מלאו לו שמונה-עשרה שנים).

אמנון רובינשטיין: זו הצעת חוק של יורי שטרן, הוא ביקש לדחות את הדיון.

דורית ואג: חבר הכנסת אליעזר כהן ידבר בשמו.

אופיר פינס-פז: אני מציע, אדוני, שההצעה שלי תעלה ראשונה, משום שאני נמצא פה.

אמנון רובינשטיין: הנושא השני הוא הצעת חוק העונשין (תיקון - איסור מכירת כלי נשק קר לקטין), התשנ"ט1999-, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת פינס, בבקשה.

אופיר פינס-פז: קודם כול, יש הבדל בין הצעת החוק של חבר הכנסת שטרן להצעת החוק שלי, וודאי הממשלה תעמוד על ההבדל הזה.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק שלי לא הולכת עד הסוף במובן שאני מסתפק יחסית במועט.

אופיר פינס-פז: כל מה שאני רוצה, שלא יהיה ניתן למכור נשק קר, אני מתכוון לסכינים.

אופיר פינס-פז: בכוונה לא הכנסתי אולרים להצעת החוק.

ענת אסיף: אולר זה בגדר סכין.

אמנון רובינשטיין: אני חושב שזה כבר מוגדר היום בחוק.

שלמה שהם: החזקת אולר היא כשרה.

אמנון רובינשטיין: יש חזקה מלפני שבע שנים, חוקקנו תיקון בחוק העונשין.

אופיר פינס-פז: אני מתמקד בעיקר במכירה.

אופיר פינס-פז: אגב, הנורמה שנתקלתי בה, בלא מעט חנויות שהסתובבתי בהן, שלא מוכרים, גם אם אין חוק.

אופיר פינס-פז: הנורמה שאני מזהה בקרב רבים מהמוכרים היא: לא למכור סכינים לקטינים, אלא אם כן הם נמצאים בליווי הוריהם, למרות שליווי ההורים בעניין הזה לא מעלה ולא מוריד.

אופיר פינס-פז: המערכת העסקית, שעוסקת במסחר הזה, מבינה שיש בעיה, והיא הקדימה נורמה לחוק במובן מסוים.

אופיר פינס-פז: אני מציע להתמקד באיסור המכירה לקטינים.

אופיר פינס-פז: בשונה מהצעת החוק השנייה, לא ביקשתי שכל קטין שיסתובב עם נשק, מיד יכניסו אותו לבית-סוהר לשנה, זה מאוד מרחיק לכת.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק היא יחסית מינימליסטית, היא גם אפשרית לאכיפה, והיא גם מעבירה מסר וגם משפרת מצב קיים.

אמנון רובינשטיין: תודה.

אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת כהן.

אליעזר כהן: קודם כול, אני בעד לשלב את שתי הצעות החוק, שתיהן מדברות על אותה בעיה ומנסות לפתור אותה בעיה.

אליעזר כהן: שר המשפטים לשעבר, שמואל תמיר, זכרונו לברכה, שמע שאני טס, כטייס באל-על, עם אקדח, הוא אמר לי: הסיכויים שאתה תגן על עצמך עם האקדח הזה קטנים בהרבה מהאפשרות שתפגע בטעות במישהו.

אליעזר כהן: ומאז הפסקתי לטוס עם אקדח.

אליעזר כהן: למה אני מזכיר את זה?

אליעזר כהן: אסור שהנערים האלה יסתובבו עם כלי נשק קר.

אליעזר כהן: היום יש כלי נשק שאפשר לקנות בשוק בעד כמה שקלים.

אליעזר כהן: יש כלי נשק שנראה כמו עט, ואתה פותח אותו, ויש שם מוט עם אלת ברזל בקצה, ואפשר לפצח אתה ראש.

אליעזר כהן: כל כלי נשק קר, שהוא יכול להיות כלי תקיפה, אסור שהנערים יסתובבו אתו, כי זה מביא אותם לדבר עבירה.

אליעזר כהן: חבר הכנסת יורי שטרן מבקש להטיל אחריות גם על הנער.

אליעזר כהן: ברגע שהנער ייתפס עם כלי כזה, הוא יקבל טיפול כלשהו.

אמנון רובינשטיין: שנה מאסר.

אליעזר כהן: אני מציע למזג את שתי ההצעות.

אמנון רובינשטיין: גברת קארפ, מה המצב המשפטי היום ומה עמדת משרד המשפטים?

יהודית קארפ: ענת אסיף תדבר במקומי.

ענת אסיף: קודם כול, יש שני הבדלים משמעותיים בין שתי ההצעות:

ענת אסיף: האחד הוא בהגדרה של הנשק הקר, שעליו חלים האיסורים.

ענת אסיף: באמת, בהצעה של אופיר פינס-פז מדברים על סכינים, ובהצעה של יורי שטרן מדובר על נשק קר, ויש הגדרה הרבה יותר רחבה, "סכין, אולר, אבן, מוט ברזל, מקל, אלה, אגרופן או נשק מכל מין או הגדר".

ענת אסיף: זה הבדל אחד.

אופיר פינס-פז: יש הגדרה לנשק קר במונחים המשפטיים?

אמנון רובינשטיין: לא, לסכין יש הגדרה.

יהודית קארפ: השימוש של נשק קר מופיע, אבל בלי הגדרה.

ענת אסיף: אולר מוגדר כסכין מתקפלת ועוד כמה תנאים, כך שכל אולר היא גם סכין.

ענת אסיף: זאת אומרת, ההצעה שלך תכלול אולרים, אפילו שזה לא כתוב בסעיף.

אמנון רובינשטיין: אולר זה נשק מסוכן מאוד.

ענת אסיף: הבדל נוסף בהצעות, שההצעה של יורי שטרן רוצה לאסור גם על נשיאת אולרים.

ענת אסיף: היום בחוק אסורה נשיאת סכינים.

ענת אסיף: זאת אומרת, אם אין הסבר טוב לסכין שאתה נושא, אז זה בגדר עבירה, אבל מתוך זה ממועטים האולרים.

ענת אסיף: היתה מחשבה שאי-אפשר לאסור על אנשים להסתובב עם אולרים בכיסים, אולרים שיש להם פונקציות כמו פותחנים וסכינות קטנות יותר.

ענת אסיף: זה הבדל מאוד משמעותי.

ענת אסיף: צריך לחשוב אם אנחנו הולכים עכשיו לאסור על קטינים להסתובב גם עם אולרים.

אמנון רובינשטיין: יש לי שאלה מקדמית.

אמנון רובינשטיין: מה עמדתכם לגבי הטלת אחריות על הנערים בהבדל מהמוכרים?

אמנון רובינשטיין: זו השאלה המרכזית.

אופיר פינס-פז: אמנון רובינשטיין, היא אומרת כך: לגבי סכין, גם כך החוק לא מתיר.

ענת אסיף: סכין אסורה גם לגבי מבוגרים כבר היום.

אמנון רובינשטיין: אבל אתם אומרים שלא צריך להרחיב לאולרים.

יהודית קארפ: זו סוגיה שצריך לדון בה, היא מורכבת מאוד.

יהודית קארפ: יש פנים לכאן ולכאן.

אופיר פינס-פז: אני בעד לא להחיל את האיסור על אולרים.

אמנון רובינשטיין: חברי הכנסת, מה עמדתכם?

צחי הנגבי: לא הבנתי את עמדת המשרד.

אמנון רובינשטיין: אין להם עמדה לכאן או לכאן.

ענת אסיף: בואו נפריד בין שתי ההצעות.

ענת אסיף: לגבי ההצעה של אופיר פינס, הממשלה תמכה בהצעה, כשיש לנו שתי הערות לגבי הניסוח וההגדרה.

אמנון רובינשטיין: עניין הניסוח הוא בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

צחי הנגבי: עמדת הממשלה תומכת בהצעתו של חבר הכנסת פינס?

ענת אסיף: כן.

יהודית קארפ: עם שינויים.

צחי הנגבי: אני תומך בהעברתה לקריאה ראשונה.

אמנון רובינשטיין: דליה רבין-פילוסוף?

דליה רבין-פילוסוף: אני תומכת.

אמנון רובינשטיין: חברת הכנסת ציפי לבני?

ציפי לבני: כנ"ל.

אמנון רובינשטיין: מר בירנבאום.

אברהם בירנבאום: אדוני היושב-ראש, לאחרונה יש נטייה בכנסת להטיל את כל מצוקות החברה על כתפיהם של סוחרים קטנים, המשתדלים לפרנס את משפחותיהם בכבוד, ובארבע השנים האחרונות לא כל כך מצליחים.

אופיר פינס-פז: אדוני, אגודת הסוחרים בעד הצעת החוק שלי, בדקתי את זה באופן אישי.

אברהם בירנבאום: אני מודיע בשם ראשי ארגוני הסוחרים בישראל, שבדיקתו של מר פינס איננה רצינית.

אברהם בירנבאום: כולם, פה אחד, הודיעוני שהם מתנגדים להצעה שלך.

אופיר פינס-פז: אפשר להחתים אותם?

אמנון רובינשטיין: יש פרוטוקול של הישיבה, לא צריך.

אברהם בירנבאום: אני אחתים אותם ברצון.

אליעזר כהן: האחריות נופלת על כתפיהם.

אברהם בירנבאום: צודק ד"ר יורי שטרן, לא רק בסכין אפשר להרוג, אלא גם באבן וגם בחבל, והוא לא כלל חבל, וגם בחתיכת ברזל וגם בחתיכת עץ וגם בידיים חשופות.

אברהם בירנבאום: דווקא מערכת החינוך שלנו מעודדת לימוד תורות הלחימה.

אברהם בירנבאום: אנחנו באמת איננו אשמים, איננו אשמים כאשר בית-הספר כשל, איננו אשמים כאשר ההורים כושלים, אנחנו אפילו איננו אשמים כאשר לחלק מזערי מהתלמידים יש גנים מולדים שהם מעוררים אותם לאלימות.

אברהם בירנבאום: החברה האנושית לא הצליחה עד כה לרפא את הגנים האלה, ובשלב מאוחר יותר, ייתכן שאותם גנים הם אלה שהופכים חיילים לגיבורי ישראל.

אברהם בירנבאום: אם חבר הכנסת פינס חושב שזו עבירה למסור סכין בידיו של קטין, יישא גם חבר הכנסת פינס באותו העונש אם הוא ימסור סכין בידיו של קטין.

אברהם בירנבאום: מדוע אתם מפלים אותנו לרעה?

אברהם בירנבאום: מדוע אתם הופכים אותנו לאזרחים סוג ב'?

אברהם בירנבאום: מדוע שאותה עבירה לא תחול על כל אזרח במדינת ישראל?

אברהם בירנבאום: אני מתחייב להעביר ליושב-ראש הוועדה חתימות של כל ראשי ארגוני הסוחים.

אברהם בירנבאום: אנחנו מציעים שסעיף קטן (א) יימחק, ויבוא במקומו סעיף קטן (א) כדלקמן: "לא ימכור ולא ימסור אדם סכין לאדם אחר שלא מלאו לו שמונה-עשרה שנים.

אברהם בירנבאום: העובר על הוראה זו דינו מאסר.

אברהם בירנבאום: " דין אחד לסוחר הקטן ולחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אמנון רובינשטיין: יש כאן נציג המשטרה?

עודד ברוק: אני עוזר בכיר ליועצת המשפטית במשרד לביטחון פנים.

עודד ברוק: המשרד לבטחון הפנים מברך על הצעות החוק, יש שתי הצעות חוק פרטיות נוספות שאפשר לצרף, ובזה לסגור את כל נושא האולרים והסכינים.

עודד ברוק: לדעתנו צריך לאחד את ההצעות.

דורית ואג: אי-אפשר לאחד מה שלא עבר קריאה טרומית.

אמנון רובינשטיין: לגבי הטענה שאפשר להרוג גם באמצעים אחרים, איזה חלק ממעשי התקיפה והרצח הם בסכינים ואולרים?

עודד ברוק: כמעט כולם בסכינים ואולרים.

עודד ברוק: אפשר להשוות את הצעת החוק של יורי שטרן לנושא של מכירת משקאות אלכוהוליים, שיש לנו ניסיון מוכח חיובי מאוד ביחס אליה.

אמנון רובינשטיין: זה לא נוגע לכאן.

עודד ברוק: באשר להצעת החוק של יורי שטרן, ההרחבה הכוללת לאבן ומקל וכדומה זו הרחבה כוללת, וזה, תפסת מרובה - לא תפסת.

אמנון רובינשטיין: בהזדמנות זו שיש לנו נציגים של פרלמנט הנוער.

אמנון רובינשטיין: מה דעתכם על איסור נשיאת אולרים?

שלומי גוטמן: אני יושב-ראש פרלמנט הנוער בנס-ציונה.

אמנון רובינשטיין: תלמיד י"ב?

שלומי גוטמן: י"א, בבית-ספר בן-גוריון בנס ציונה.

שלומי גוטמן: ברגע שאתם מוציאים חוק כזה, אסור שמראש תהיה איזו לגיטימציה לעבור עליו.

שלומי גוטמן: ברגע שאומרים "גם אולרים", אני גם כן תלמיד, ואני הולך לתנועת הנוער עם אולר בכיס.

שלומי גוטמן: בפעולות אני משתמש לפעמים במספריים של האולר, לפעמים בסכין.

שלומי גוטמן: ברגע שאתם אומרים "אולר", אתם אוסרים בעצם גם על מספריים, ובעצם על כל דבר.

אמנון רובינשטיין: האולר השוויצרי שהצופים משתמשים בו.

שלומי גוטמן: בדיוק.

שלומי גוטמן: צריך להגדיר סכין בהגדרה הכי חדה שלו.

שלומי גוטמן: אי-אפשר להגדיר שאם אני הולך לפעולה בתנועת נוער עם אולר, אז אני עבריין.

שלומי גוטמן: אני אמשיך ללכת, גם אם יהיה חוק כזה.

אמנון רובינשטיין: חברים אחרים מהפרלמנט, יש מישהו שמתנגד, או שיש לו עמדה אחרת?

אורן ציפרוט: קודם ציינתם סכינים ואולרים, זה הנשק הקר היחיד שיש?

אורן ציפרוט: אם תאסרו על מכירה כזאת, נמצא תחליף לזה באיזו צורה.

אורן ציפרוט: אני לא רואה שזה פותר משהו.

אמנון רובינשטיין: בנס-ציונה סכינים נפוצות?

שלומי גוטמן: מאוד.

ניצן גוטמן: אני תלמיד כיתה י"א.

ניצן גוטמן: בתור אדם ששלפו עליו שלוש פעמים חפץ חד, פעם העט המדוברת הזאת עם הסכין בקצה, ופעמיים - חפצים אחרים, אסור שזה יהיה.

ניצן גוטמן: אולר צריך לאפשר.

ניצן גוטמן: אנשים מסתובבים עם סכין לא במטרה לדקור, לא במטרה להגנה עצמית, הם מסתובבים כי זה דאווין כזה, זו "קלאסה" ללכת עם סכין בכיס, ואז לפעמים נוצר מצב שהם מסתבכים, ואז הם מגיעים לסיטואציה.

ניצן גוטמן: יש לי סכין בכיס, למה שאני לא אשתמש בה?

אמנון רובינשטיין: סכינים קופצניות אסור גם היום בחוק, אבל אתם אומרים שזה נפוץ אצלכם.

ניצן גוטמן: לא ראיתי.

שלומי גוטמן: הן נפוצות.

אורן ציפרוט: בכל מקום בתל-אביב, בשוק, אפשר למצוא סכינים זרוקות איפה שאתה רוצה.

אמנון רובינשטיין: אני לא שואל על מה שקיים בשוק, אני שואל על נערים שמשתמשים.

אורן ציפרוט: בכיתה י' יש הרבה חבר'ה.

אמנון רובינשטיין: אתם מודעים לכך שזה נשק בלתי-חוקי?

שלומי גוטמן: לא ידענו עד היום שקיים איסור על איזה כלי נשק קר.

מושי מרדלר: אני תלמיד כיתה י"א בבית-ספר בן-גוריון בנס-ציונה.

מושי מרדלר: בתור אחד שיוצא למקומות בערב שבת, אני בדרך כלל לא נושא סכין או חפץ חד.

מושי מרדלר: יש כאלה שיודעים שאולי ינסו להתעסק אתם או לפגוע בהם, אז הם הולכים עם סכין לביטחון, ואם מישהו מתחיל אתם הם ישלפו את הסכין הזאת, כי הסכין בכיס.

אמנון רובינשטיין: זה ברור.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה.

ניצון גוטמן: הטענה שאפשר לרצוח גם עם אבן ובידיים חשופות.

אמנון רובינשטיין: המשטרה כבר ענתה על זה.

אמנון רובינשטיין: רוב מקרי הרצח בגלל תקיפה.

ניצן גוטמן: זה לא יקרה, מפני שאנשים מחפשים את הדקירה לא מפני שהם מרגישים צורך לדקור, אלא מפני שיש להם סכין, והם מגיעים לסיטואציה.

ניצן גוטמן: אם לא היתה להם הסכין, הם לא יפצעו בחפץ אחר, הם לא יפצעו בכלל.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה לכם.

אליעזר כהן: הוא נתן את הדוגמה של השימוש באולר בתנועת נוער.

אליעזר כהן: קטין שמוכיח שזה לצורך שימוש במקצוע ובמלאכה, הוא לא מורשע.

אופיר פינס-פז: חשבתי על זה הרבה.

אופיר פינס-פז: לא במקרה לא הכנסתי אולרים.

אמנון רובינשטיין: גברת קארפ, שהיא המשנה ליועץ המשפטי לממשלה ומלווה את הוועדה הזאת הרבה מאוד שנים, רוצה לשאול אתכם, התלמידים, שאלה.

יהודית קארפ: קודם כול, אני מוכרחה לומר שמאוד התרשמתי ממגוון הדעות שהושמעו כאן ומהיכולת שלכם לשדר את המסרים שלכם.

יהודית קארפ: הייתי רוצה לשאול.

יהודית קארפ: האמירה שלא נכון לחשוב שאם לא תהיה סכין ישתמשו באמצעים אחרים, היא בעיני אמירה מאוד חשובה.

יהודית קארפ: אתם יודעים, יותר מכל אחד מאתנו, מהן הסיטואציות שמצריכות את השימוש בסכינים בקרב בני-נוער.

יהודית קארפ: אם כך זה, ואנחנו שומעים מהמשטרה שחלק ממקרי הרצח או מהפציעות נעשה באמצעות אולרים, אז מה עמדתכם לגבי אולרים?

שלומי גוטמן: עם אולר מסתובבים הרבה תלמידים, ודווקא חבר'ה מאוד חיוביים, חבר'ה של חוגי סיירות, לדוגמה.

שלומי גוטמן: יש איזה קטע של אגו, למי יש את האולר היותר גדול.

שלומי גוטמן: ברגע שיחוקק חוק שאוסר על הסתובבות עם אולר, הוא בעצם סותר את כל שאר החוק, כי בעצם הוא אומר: הכול אסור.

שלומי גוטמן: אין פה קו מפריד.

ניצן גוטמן: תפסת מרובה - לא תפסת.

אמנון רובינשטיין: תודה רבה.

אברהם בירנבאום: אדוני היושב-ראש, צריך לשאול אותם: אם החוק יאסור למכור לכם, אבל למבוגרים מותר למכור, אתם לא תשיגו סכינים?

דורית ואג: יש במגרת המטבח.

אמנון רובינשטיין: שלמה שהם.

שלמה שהם: כיוון שאנחנו עוסקים פה בנושא של מה קורה בשטח, אני רוצה להביע עמדה לגבי החוק וגם לגבי ההערה של ארגון הסוחרים.

שלמה שהם: קודם כול, עיקר הקושי גם באותם מכשירים שמותרים, זאת אומרת, גם באולרים, גם בסכינים יפניות.

שלמה שהם: לפחות, מהניסיון שלי, כשופט באשדוד כמה שנים טובות, היו שם ילדים בני 13, 14 או 15 שהולכים לדיסקוטק בלילה, והיו מחפשים עליהם, הם פחדו כל כך, שהם שמו סכין יפנית בכיס.

שלמה שהם: יום אחד, לדוגמה, הביאו למעצר בחור בן 14 ששם לו סכין יפנית בכיס רק כדי להתגונן, ובתמימות רבה.

שלמה שהם: כשהוא היה בדיסקוטק, והרביצו לו מכות, והוא שכב למטה, הוא היה בהיסטריה, שהוא הוציא את הסכין היפנית וחתך לאדם את הגרון וכמעט גרם למותו.

שלמה שהם: יש פה שאלה שהיא תתחיל, אבל לא תיגמר בוועדה הזאת, של כל העניין, האם בכלל ניתן בחוק למנוע את הדברים האלה או להפחית אותם.

שלמה שהם: אני חייב לומר שאני די סקפטי בעניין הזה.

שלמה שהם: עם זאת, אני מסכים בדבר אחד, אני מסכים שצריך לתת מסר של המחוקק, והחוק הזה עיקר חשיבותו הוא במסר, מעבר לכל דבר אחר.

שלמה שהם: כמו המסר בעניין אלכוהול, של איסור מכירה מתחת לגיל שמונה-עשרה, כך גם בסכינים.

שלמה שהם: נכונות כל ההערות שאמר מר בירנבאום, אבל אם אומר מחר שאסור למסור סכין לקטין, אני אעשה את כל המדינה קרימינלית, ואני לא מתכוון לעשות זאת.

שלמה שהם: ראוי, שכשהורה ימנע מקטין לקבל סכין ויאמר לו: אל תשתמש ואל תלך עם אולר וכן הלאה, והולך הקטין וקונה את האולר בחנות ממול, ונגמר העניין.

שלמה שהם: לפחות נגיד לו: תחשוב פעמיים, תראה שלא ימכרו לך, הסוחר לא ימכור לך סכין וכן הלאה.

שלמה שהם: הדבר הזה חיוני במסר שלו.

שלמה שהם: אני לא חושב שהדבר הזה יפתור את הבעיה, ושקטינים לא יסתובבו עם סכינים יפניות בכיסים.

שלמה שהם: זו אמירה שהמחוקק אומר שהנורמה היום תהיה יותר חמורה בהחזקת סכין מקודם.

שלמה שהם: לדעתי, צריכה להיות גם קריאה למשטרה לאכוף את העניין הזה יותר מקודם.

שלמה שהם: כל העניין של פגיון והחזקת פגיון וכל הסיפור הזה, שהוא בעייתי לאכיפה.

אמנון רובינשטיין: תודה.

אליעזר כהן: רציתי לשאול את הנערים: אתם בעד זה שהאחריות תהיה על הנער ולא על המוכר?

שלומי גוטמן: כמובן.

ניצן גוטמן: תלוי גבול האחריות.

ניצן גוטמן: שנה מאסר - - -

אליעזר כהן: לא רשום פה שנה מאסר.

שלמה שהם: מאסר זה לפי סעיף 64 לחוק העונשין, שלושה חודשים.

ניצן גוטמן: בדיוק כמו שיש איסורים על גניבה ואדם נתפס ומקבל אזהרה במשטרה, פעם שנייה הוא מקבל אזהרה שנייה, בפעם השלישית נפתח לו תיק.

ניצן גוטמן: בגבול הטעם הטוב.

אליעזר כהן: אתה בעד להטיל אחריות על הנער?

שלומי גוטמן: כן, בגבול הטעם הטוב.

יהודית קארפ: יש היום אחריות.

אמנון רובינשטיין: תודה.

אמנון רובינשטיין: לי יש הצעה.

אמנון רובינשטיין: כיוון שמדובר בקריאה ראשונה, מדובר על העיקרון.

אמנון רובינשטיין: ההצעה שלי לחברי הכנסת היא להעביר את שתי ההצעות לקריאה ראשונה, ואנחנו נדון לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

דורית ואג: אנחנו מעבירים אותם כהצעה אחת?

אמנון רובינשטיין: כשתי הצעות נפרדות.

אמנון רובינשטיין: היחס של הממשלה שונה לכל אחת מההצעות.

אופיר פינס-פז: גם היחס שלי להצעה של יורי שטרן.

אמנון רובינשטיין: אנחנו נעביר את ההצעות כשתי הצעות נפרדות.

אמנון רובינשטיין: ואני מבקש שני דברים נוספים: קודם כול, להעביר לשר החינוך והתרבות את מה ששמענו כאן, שאין מודעות של התלמידים, לפחות אלה המופיעים בפנינו, להוראות החוק הקיימות.

אמנון רובינשטיין: הדבר השני הוא, שלישיבה שבה נדון בהצעות לקראת הקריאה השנייה והשלישית, נזמין לא רק את הייעוץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים, אלא גם מישהו מאגף חקירות.

עודד ברוק: היו אמורים להגיע.

אמנון רובינשטיין: לישיבה הבאה שיגיעו.

יהודית קארפ: המלצות הוועדה לעניין אלימות בבתי-ספר כוללות איסור מפורש להכניס נשק קר מכל סוג שהוא.

אמנון רובינשטיין: זה יש היום בחוזר-מנכ"ל של משרד החינוך והתרבות.

יהודית קארפ: אני מקווה שההמלצות תיושמנה, שיתחילו שנת לימודים במערכת הסברה, שבמסגרתה כמובן גם האיסור לשאת נשק על-פי החוק.

יהודית קארפ: זה כמובן ביישום ההמלצות.

אמנון רובינשטיין: ההמלצות אומצו?

יהודית קארפ: אני לא יודעת מה הסטטוס שלהן.

יהודית קארפ: הן הובאו בפני שר החינוך והתרבות.

אמנון רובינשטיין: אני חושב שההמלצות עדיין לא אומצו.

אמנון רובינשטיין: מי בעד העברת שתי הצעות החוק בנפרד לקריאה ראשונה?

אמנון רובינשטיין: הצבעה בעד הצעות החוק - רוב הצעת חוק העונשין (תיקון - איסור מכירת סכין או אולר למי שטרם מלאו לו שמונה-עשרה שנים), התשנ"ט1999- והצעת חוק העונשין (תיקון - איסור מכירת כלי נשק קר לקטין), התשנ"ט1999- - אושר להעבירן לקריאה ראשונה.

אמנון רובינשטיין: הישיבה נעולה.