ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 489, 2002-11-04 12:00

נסים זאב: אני פותח את הישיבה בעניין הסדרי חנייה להסעות תלמידים.

נסים זאב: ההגדרה של החוק היא שיוצב תמרור בסמוך לבתי הספר, שאוסר חנייה או העמדת רכב זר.

נסים זאב: אני מציע שזה יהיה בימים שבתי הספר פועלים, ובשעות שהם פועלים.

נסים זאב: בשעות אחר הצהרים או הערב, כשבית הספר אינו פעיל, לא תהיה בעיה.

נסים זאב: בשעות שמוגדרות, מ- 8:00 עד 15:00 בדרך כלל, בתלמודי תורה זה עד 17:00 היום.

רונן ישעיהו: אפשר גם פעמיים ביום, בין 8:00 ל- 9:00 נגיד, ובין 3:00 ל- 4:00.

רונן ישעיהו: הקטע שבין הכניסה של התלמידים ליציאה הוא זמן מת, שאפשר לחנות.

נסים זאב: אני מדבר על שני עקרונות.

נסים זאב: עקרון אחד אומר ששום רכב לא יחנה בשטח הגובל בבית הספר, או בכניסה לבית הספר.

נסים זאב: זה קיים בכל מקום בעולם: בארה"ב, באירופה, אין דבר כזה שרכב זר יכול להחנות, להוציא את המיניבוסים והאוטובוסים שמשרתים את המוסד עצמו.

נסים זאב: דבר נוסף, אני מגביל את זה לשעות הפעילות של בית הספר.

נסים זאב: תאר לך שיש טיול, והטיול הוא ב- 10:00 או ב- 12:00 בבוקר.

נסים זאב: אז תאמר שהמיניבוס לא יכול לחנות כדי להוריד או להעלות תלמידים?

נסים זאב: אנחנו מדברים על שי נושאים נפרדים.

נסים זאב: קודם כל איסור חנייה לרכב כללי, כל רכב שהוא בכל שעות הלימודים, והעלאה והורדת נוסעים תהיה מוגבלת, לא לחנייה - כפי שהיועצת המשפטית חשבה - אין הכוונה לכך שמיניבוס יחנה מהשעה 8:00 עד השעה 15:00 באופן רציף.

נסים זאב: מדברים על פרק זמן סביר של הורדה והעלאה של תלמידים.

נסים זאב: אני חושב שזה יעשה טוב לעשרות, אולי מאות, בתי ספר שנבנו עוד בהקמת המדינה, או ב- 20 שנים הראשונות של המדינה.

נסים זאב: הם ניבנו בתוך הערים, אין מקום חנייה, יכולים לראות אפילו מכולות של אשפה שמוצבים בכניסה לבתי הספר, ואין פוצה פה ומצפצף.

נסים זאב: אפילו אם מתקשרים לאגף התברואה, אין להם מענה.

נסים זאב: אני חושב שקודם כל, ביטחונם של התלמידים, בטיחותם, הם בראש מעיננו.

נסים זאב: זה גם נותן תשובה הולמת.

רונן ישעיהו: זה דיון שני בעניין, שאני משתתף בו.

רונן ישעיהו: בפעם הקודמת הסברנו אחד לשני באופן ארוך ומפורט.

רונן ישעיהו: מה שאתה אומר הוא נכון, אבל מצוקת החנייה נמצאת בכלל, ולכן האפשרות לשריין מקומות חנייה רק להסעות מסביב לכל בתי הספר, אינה מעשית בתנאים המקומיים.

רונן ישעיהו: ההסכמה הייתה פה אחד, בין כל חברי הכנסת שהיו כאן, שיהיה מדובר על רכב אחד, פעמיים ביום, למשך שעות ההורדה.

נסים זאב: ממשיכים עם זה, אדוני.

רונן ישעיהו: אז אולי אני לא מבין טוב.

רונן ישעיהו: אני לא רואה את המילה "אחד" שהייתה פה פעם, כמו כן השעות אמורות להיות חצי שעה, שעה בבוקר, ועוד חצי שעה, שעה אחרי הצהרים, ובפרק הזמן שביניהם זה יהיה חנייה חופשית.

רונן ישעיהו: שוב, מפני שמצוקת החנייה היא כזאת, שהסיכוי שהסדר כזה יפעל במציאות, בשטח, הוא די תיאורטי.

רונן ישעיהו: זה יישאר על הנייר.

יצחק סבן: מה יקרה אם באמצע היום הילדים יצאו לפעילויות חוץ בית ספריות?

יצחק סבן: מה יעשו אז?

יצחק סבן: איך הם יעלו לאוטובוס?

ישעיהו רונן: הפעילות הזו היא חריגה.

נסים זאב: היא לא חריגה.

נסים זאב: יש בתי ספר שעושים את זה לעתים קרובות.

ישעיהו רונן: אם יש בית ספר שיוצא לפעילות שוטפת, יומיומית, מקצים את המקום משעה 10:00.

ישעיהו רונן: כל בית ספר על פי המנהגים שלו.

נסים זאב: אני לא מכיר בית ספר אחד במדינת ישראל שאי אפשר להקצות שם שטח לאוטובוס אחד.

נסים זאב: אלא אם כן, אתה חושב שחשיבות בטיחותם של התלמידים היא לא על קו המאזניים מול הנוחות של שני כלי רכב פרטיים, שאולי רוצים לחנות דווקא ליד בית הספר.

נסים זאב: אין דבר כזה.

ישעיהו רונן: השאלה היא לא מה אני חושב, אלא מה הסיכוי שההסדר הזה יצליח.

נסים זאב: ההסדר הזה יהיה טוב, הוא יצליח, אם אנחנו נתמוך בו ונאמין בו.

נסים זאב: אין שום סיבה בעולם לא להקצות - אני לא מדבר על הקצאה מבחינת הקצאת קרקע - שטח של 2 כלי רכב פרטיים לטובת בית ספר, כשבכל מקום בעולם נותנים את כל השטח הגובל.

נסים זאב: אני אומר את זה באחריות מלאה: אין חנייה בשטח שגובל, בשום מוסד ציבורי - כולל בתי כנסת.

נסים זאב: צמצמנו את הנושא, לא רצינו להעמיס.

נסים זאב: אני חושב שהוועדה הסכימה פה אחד בהצעה לקריאה ראשונה.

ישעיהו רונן: אנחנו דנים על הכוונות הטובות, זה מעל הדיון, אבל אני מרשה לעצמי להביע ספק, מהניסיון בחוץ, לסיכוי של זה להתממש.

נסים זאב: שמעתי, אני ער לבעיה שיש הרבה חוקים שאינם מיושמים.

נסים זאב: לדעתי, זה נושא מאוד פשוט.

נסים זאב: אני חושב שהרשות המקומית צריכה להיות מעונינת בבטיחות של הילדים.

נסים זאב: גם בלי חוק היו צריכים להקצות את המקום.

ישעיהו רונן: מה שאתה אומר נכון.

ישעיהו רונן: אני לא חושב שיש ויכוח.

ישעיהו רונן: נראה לי שצריך להשאיר לרשות התמרור המקומית להתאים את השעות לכל בית ספר לפי מנהגיו הוא.

נסים זאב: את השעות אנחנו נקבע.

ישעיהו רונן: לא לפי המנהגים המקומיים של כל בית ספר?

מירי פרנקל שור: אני אקריא את סעיף 1(א): "רשות תימרור מקומית תציב, בצמוד, תמרור האוסר חניה או העמדת רכב, והיא רשאית לקבוע כי איסור החניה יחול רק בימים מסוימים ובשעות מסוימות שבהם משמש מקום החניה להעלאה ולהורדה של תלמידים;"

יצחק סבן: יש איזו פרצה, משום שאז יובן "בשעות בית הספר", בזמן שאין יציאה או כניסה של ילדים, כן יהיה מותר.

ישעיהו רונן: נכון.

יצחק סבן: אני חושב שזה חייב להיות כל זמן שבית הספר פועל, לא תהיה חניה.

יצחק סבן: אחרי שבית הספר לא פועל, שתהיה חניה, אין בעיה.

רוני לוינגר: מה זה בית הספר פועל?

רוני לוינגר: אם יש חוגים אחר הצהרים?

נסים זאב: אנחנו מדברים על שעות בית הספר.

נסים זאב: אתה מכיר תמרור של רשות מקומית שאומר שיש הסדר החניה ברחוב אחד עד שעה 5:00, ברחוב אחד עד 7:00, ובאחר עד שעה 9:00.

נסים זאב: זה קיים גם בארה"ב.

נסים זאב: יש רחובות שאסור לחנות עד 12:00 בלילה.

נסים זאב: זה כן מקובל עליך, נכון?

נסים זאב: יש רחוב יותר עמוס, פחות עמוס, יש רחוב שהוא יותר קרוב למרכז העיר ואז הוא יותר בעייתי.

נסים זאב: יש מקומות, כמו תלמודי תורה, למשל יקירי ירושלים, שכולם מכירים, במרכז גאולה.

נסים זאב: שם מסיימים בשעה 5:00 את הלימודים, האם עולה על דעתך שאנחנו לא נגביל את זה עד שעה 5:30, 6:00?

נסים זאב: שעות הלימודים.

רוני לוינגר: לפי דעתי, צריך להיות שיקול דעת לרשות התימרור.

נסים זאב: אני מסכים אתך, אנחנו לא אומרים איזו שעה.

נסים זאב: את השעה הרשות המקומית תקבע, אבל אני מכתיב לרשות המקומית שתתאים את השעות לפי דרישות המוסד.

רונן ישעיהו: לאו דווקא באופן רציף, אני רוצה לחדד את העניין.

רונן ישעיהו: אם לומדים מ- 8:00 עד 5:00 אז מה, גם לך גם לי לא יהיה?

רונן ישעיהו: מה זה משפט שלמה?

רונן ישעיהו: יש מצוקה נוראה בחוץ, למה לאסור סתם?

נסים זאב: המקרים שהאדון אומר, שנוסעים באמצע היום הם מקרים חריגים, יכול להיות פעם בחודש, פעמיים בשנה.

יצחק סבן: יש פעילויות חוץ בית ספריות.

יצחק סבן: הבעיה היא שיש רכב שמחנה בשעה 10:00, מפני שזה לא הזמן שאסור, והוא משאיר את הרכב עוד 10, 12 שעות במקום.

יצחק סבן: ברגע שאנחנו קובעים שאי אפשר לחנות בחנייה הזו, והיא רק לבית הספר - -

נסים זאב: למה אנחנו לא יכולים להיות כמו כל מקום אחר בעולם.

רונן ישעיהו: כל אחד עם הצרות שלו.

נסים זאב: הצרות הבטיחותיות של בית הספר לא חשובות לנו באותה מידה?

ישעיהו רונן: לא זה הנושא.

ישעיהו רונן: יש לנו תנאים מסוימים, עם רוחב רחובות מסוים, עם כמות כלי רכב מסוימת, רמת מינוע, עם פעילות מסחרית, וחניה שישנה או איננה, וגירעון בין מה שרצוי למצוי.

ישעיהו רונן: אלה הנתונים.

ישעיהו רונן: מה שיש בארה"ב יש, מה אני יכול לעשות, יש הרבה דברים שם הרבה יותר טובים מאשר אצלנו.

יצחק סבן: מה אתה עונה לי על אותו נהג שיבוא ויחנה בשעה 10:00 וישאיר את האוטו שלו 12 שעות.

ישעיהו רונן: יש נכונות לא לציית לדברים האלה בגלל המצוקה, וזה כמו שאתה תיארת נכון.

ישעיהו רונן: קל וחומר אם תאסור בכלל, הרצון לא לציית עולה ביחס ישר למידת האיסור שהוא לא הגיוני.

ישעיהו רונן: ככה בני אדם מגיבים.

נסים זאב: אני לא מכיר מצוקה כל כך קשה.

נסים זאב: הופכים רחובות שלמים למדרחוב, סוגרים כבישים, ומגבילים במרכזי העיר גם חניה וגם כניסת רכבים, ופתאום המיקום של שני רכבים הוא כל כך קריטי לרווחתם של תושבי העיר מול בטיחותם של ילדי בית הספר.

נסים זאב: שמעתי את ההערה שלך, זה נרשם בפרוטוקול, אנחנו - חברי הוועדה - חושבים אחרת.

מירי פרנקל שור: אפשר לשאול אם זה בכלל ריאלי שרשות התימרור המקומית תתייעץ עם המוסד החינוכי?

מירי פרנקל שור: אולי כדאי לעגן פה את ההתייעצות עם המוסד החינוכי, וזה ייתן מענה.

מירי פרנקל שור: מנהל בית הספר יכול להגיד שהוא מסתדר כשיוצאים לטיול שנתי, וכו'.

מירי פרנקל שור: אם יש את המנגנון הזה שרשות התימרור תתייעץ עם בית הספר זה נותן מענה.

נסים זאב: מה אם רשות המקומית תאמר שלדעתה לא נראה, ומנהל המוסד יאמר שכן יש צורך?

נסים זאב: זו מחלוקת בין שני גופים מוסמכים.

מירי פרנקל שור: הסמכות חייבת להיות ברשות המקומית.

נסים זאב: אני רוצה להכתיב לרשות המקומית.

נסים זאב: יש חקיקה, אני לא רוצה שהרשות המקומית תתעמת מול מנהל בית הספר ותשכנע אותו למה שטוב לו לעשות.

מירי פרנקל שור: הייתי יכולה להשיב על כך, שרשות התימרור המקומית רואה את הדברים בראיה במאקרו, כלומר היא רואה גם את הבעייתיות, גם הדברים לטובת בית הספר, וגם את הדברים שיכולים להפריע ברמה הכללית.

מירי פרנקל שור: חובת ההתייעצות היא חובה שלא רק שומעים והולכים הביתה.

מירי פרנקל שור: על מנת לדחות את דרישת בית הספר צריכים להיות לרשות התימרור המקומית נימוקים טובים מאוד.

מירי פרנקל שור: אי אפשר להטיל חובה על רשות התימרור המקומית שזה יהיה באישור המוסד החינוכי.

מירי פרנקל שור: המוסד החינוכי רואה את הכל בראיה הצרה שלו, ולרשות התימרור המקומית יש את הראיה הרחבה הכלל עירונית.

נסים זאב: אנחנו מדברים על אוטובוס אחד.

נסים זאב: אני המום מכל הבקשה הזו.

נסים זאב: זה תלוי בשעות וזמנים בזמן שבכל מקום בכלל לא דנים עליהם, אלה דברים שהחוק מחייב.

נסים זאב: ההגיון מחייב.

נסים זאב: אני לא מוכן לזה, עם כל הכבוד.

נסים זאב: אני אומר שהרשות המקומית תתייעץ עם מנהל בית הספר, או התלמוד תורה, ובמידה שיש מחלוקת בין דרישות בית החינוך ובין הרשות המקומית, המילה האחרונה היא של הרשות.

נסים זאב: בשביל זה יש חקיקה, אנחנו מכתיבים לרשות מה יש לעשות, אני לא רואה פה נושא להתדיינות, או לשיקול דעת.

נסים זאב: זה צריך להיות בחקיקה באופן מוגדר ומובהר.

נסים זאב: (היו"ר משה גפני, שעה 12:25)

מירי פרנקל שור: חברי הכנסת הנכבדים ביקשו לקבוע בהצעת החוק שמקום החניה ליד בית הספר יהיה פנוי במשך כל יום הלימודים.

מירי פרנקל שור: מר רונן העלה הסתייגות, והוא טוען שיכול להיות שיש מקום לחשיבה שכדאי לקבוע את זה בשעות ההגעה לבית הספר, והיציאה מבית הספר, לאור מצוקת החניה שקיימת.

מירי פרנקל שור: על מנת לגשר בין שתי ההצעות האלה, הצעתי שהרשות המקומית תתחייב להתייעץ עם בית הספר.

מירי פרנקל שור: יש מקומות שאין בעיה, יש מקומות שרמת הפעילות היא שונה.

מירי פרנקל שור: ברגע שקיימת חובת ההתייעצות, זה מחייב לשמוע את הצדדים.

נסים זאב: אני הבנתי שבכל מקום בעולם, אין דבר כזה שיש חניה ציבורית לכל מאן דבעי, בכל השטח המגביל בבית הספר.

נסים זאב: בדיונים שהיו בפעם שעברה צמצמנו, ואמרנו שאי אפשר להרחיק כל כך לכת, נגביל את זה לאוטובוס אחד, הסכמנו על אוטובוס אחד.

נסים זאב: עכשיו אנחנו הולכים ומצמצמים את זה, וכבר אין לזה שיניים.

נסים זאב: אי אפשר.

נסים זאב: היתה הצעה נוספת, הבהרה, שלא תהיה חניה לאוטובוס ליד בית הספר, אלא רק העלאת והורדת נוסעים.

נסים זאב: גם לזה הסכמנו.

נסים זאב: מדובר פה בכמה מטרים בלבד, מקום של שתי חניות בלבד, שזה יהיה מקום פנוי.

נסים זאב: והכוונה היא שכיש פעילות חיצונית, הוצאת ילדים בשעות שונות, המיניבוס הזה לא יהיה כל כך מוגבל.

נסים זאב: מדובר במקומות שישנה מצוקת חניה.

נסים זאב: לא אמרתי שכל השטח אסור לחניה, וזה מה שהיה צריך להיות באמת בחוק, וזו היתה כוונתי.

נסים זאב: צמצמנו.

משה גפני: רצית להציע הצעת פשרה?

רוני לוינגר: בימים אלה מתקיימים דיונים בשתי ועדות מקצועיות בין משרדיות עם מהנדסים, מהנדסי תנועה, משפטנים, אנשי משרד התחבורה, אנשי משטרה, אנשי מע"צ, כל הגורמים המעורבים בתחבורה.

רוני לוינגר: ועדה אחת היא ועדה מיוחדת להסדרי חניה בבתי ספר, וועדה אחרת - בהחלטה של הכנסת, בעקבות תאונות קטלניות במגזר החרדי בירושלים - בראשות משרד התחבורה.

רוני לוינגר: היום יש דיון בשעה 1:30 בצהרים.

נסים זאב: אתה רוצה שנחכה לוועדות האלה?

רוני לוינגר: מניסיון, עדיף לפעמים לחכות קצת.

משה גפני: זה שהוועדות יושבות זה בסדר, אבל על מה הוויכוח?

רוני לוינגר: אין ויכוח.

רוני לוינגר: יש ועדה מיוחדת לסדרי חניה בבתי ספר, זה בדיוק נושא הדיון.

רוני לוינגר: נראה לי שכדאי לקבל את חוות הדעת של הוועדה הזו.

משה גפני: אתם מתנגדים להצעת החוק הזו?

רוני לוינגר: אנחנו לא מתנגדים, אני רק חושב שבוועדה הזו יש נציגי כל הרשויות -

נסים זאב: אם הם יכולים לשפר את העניין שישפרו, אבל זה המינימום המתבקש.

רוני לוינגר: אולי כדאי לפנות אליהם ולקבל חוות דעת.

נסים זאב: אני צריך לקבל מהם חוות דעת?

נסים זאב: הם לא פעלו 50 שנה, אני אחכה עכשיו לחוות דעת?

נסים זאב: תראה איזו קטסטרופה הולכת בעיר הזו.

נסים זאב: ראיתי דברים מדהימים, נהג מיניבוס שמוריד נוסעים, ילדים, והנהג שעומד אחריו יוצא מהרכב ומתחיל איתו בתגרת ידיים.

יצחק סבן: לא הייתי בדיון לקריאה ראשונה, אבל אני לא מבין את ההתנגדות לכך שזו תהיה חניה לכל היום.

יצחק סבן: המשרדים רוצים שזה יהיה בזמן שמורידים את הילדים, ובזמן שמעלים את הילדים, ובין זמנים אלה מותר יהיה להחנות.

יצחק סבן: הרי מקום חניה אחד לא יפתור את המצוקה, מה עוד שאני חושב שאנחנו חייבים לתת לבתי הספר אפשרות למקום חניה לכל היום, מכל מיני סיבות, גם מבחינה בטיחותית, שלרכבי הצלה תהיה נגישות למקום.

משה גפני: לגבי ההצעה שהציעה היועצת המשפטית.

משה גפני: החוק מחייב שרשות תימרור מקומית תציב, אלא מה, לצורך העניין היא צריכה להתייעץ עם המוסד.

נסים זאב: לא צריך להתייעץ עם המוסד.

נסים זאב: היא צריכה להציב, לתת את השירות.

יצחק סבן: על מה היא מתייעצת איתו?

יצחק סבן: היא מתייעצת איתו על איזה חלק מאותן שעות שהילדים נמצאים בבית הספר כן ניתן יהיה להעמיד רכבים.

נסים זאב: שאלתי אם בית הספר חושב שהוא צריך את כל שעות בית הספר, כי יש לו פעילות.

נסים זאב: היועצת המשפטית אמרה שההחלטה היא של הרשות ולא של מנהל בית הספר.

נסים זאב: המלצתו אינה מחייבת.

נסים זאב: אני אומר שאנחנו צריכים בחקיקה שכל שעות בית הספר -

משה גפני: אני חושב שהויכוח מיותר.

משה גפני: כתוב בסעיף 1(א): " רשות תימרור מקומית תציב, בצמוד לבית ספר, תמרור האוסר חניה או העמדת רכב, והיא רשאית לקבוע כי איסור החניה יחול רק בימים מסוימים ובשעות מסוימות".

יצחק סבן: אנחנו מסכימים, אבל משרד התחבורה לא מסכימים.

ישעיהו רונן: להפך, בפעם הקודמת סיכמנו על זה.

משה גפני: אז מה הבעיה?

משה גפני: אתם רוצים שיתייעצו עם המוסד?

ישעיהו רונן: אני לתומי באתי לישיבה כדי לסגור נושא.

ישעיהו רונן: זה הנוסח שהוסכם עליו.

נסים זאב: מה זה שעות מסוימות?

נסים זאב: זו בדיוק השאלה.

נסים זאב: אני אומר: שעות בית הספר.

ישעיהו רונן: חברי הכנסת אמרו שהתכוונו ורוצים עכשיו שהשעות יהיו גורפות ורציפות, מתחילת היום ועד סופו.

משה גפני: אבל את זה הם לא מכנסים בחקיקה.

ישעיהו רונן: אבל עכשיו הם רוצים להכניס.

משה גפני: לא מכנסים את זה בחקיקה.

משה גפני: אתה לא הולך לשנות את הנוסח הקיים?

נסים זאב: אני רוצה לשנות.

נסים זאב: אני רוצה להבהיר מה זה שעות מסוימות.

משה גפני: להבהיר בחקיקה?

ישעיהו רונן: היתה פה שיחה עם היועצת המשפטית, מה בסוף יקרה בחוץ.

ליאת בלום: מאוד הגיוני שהרשות תרצה לקבוע שעות מסוימות או ימים מסוימים.

ליאת בלום: יכול להיות שבבית ספר מסוים יקבעו את כל הימים במלואם, עד השעה 16:00, יכול להיות שבבית ספר אחר, שיש בו חינוך לילדים מוגבלים, זה יהיה אחרת.

משה גפני: אי אפשר להכניס גורף כזה בחוק.

יצחק סבן: מה כל כך גורף פה: שמשעה 8:00 עד 15:00 לא יוחנו רכבים שם?

משה גפני: אבל יש מוסדות שלא צריכים את זה.

משה גפני: מוסד שהוא קטן, או שהתלמידים לא יוצאים עד שעה 15:00.

נסים זאב: אם שעות בית הספר הן עד 1:00, אין מנע שזה יהיה רק עד 1:00, אבל אם תלמוד תורה שמסיים בשעה 5:00 או 4:00, אני לא אגביל אותו עד שעה 1:00.

נסים זאב: וזה בדיוק הויכוח.

משה גפני: נכון, לכן צריך לעשות את זה בהתייעצות עם המוסד.

נסים זאב: במחילה, הויכוח הוא האם אני מגביל את זה לשעות בוקר, שעה בה יורדים נוסעים - קרי בין 7:30 ל- 8:30.

נסים זאב: אם המוסד מסיים יום בשבוע בשעה 1:00, יום אחר ב- 2:00, וכל המוסדות בדרך כלל מסיימים כל יום בשעה אחרת, יצא שאני צריך להגדיר את השעות של כל ימי השבוע, ולדעתי זה דבר מיותר ולא נכון.

משה גפני: יש לי הצעה.

משה גפני: רשות תימרור תציב בסמוך לבית הספר, בשעות הלימודים, בהתייעצות עם המוסד תמרור האוסר חניה או העמדת רכב.

ישעיהו רונן: אתה מכניס את המילים "בשעות הלימודים", ואם זה מ- 8:00 עד 5:00?

משה גפני: בהתייעצות עם המוסד.

משה גפני: זה למעט שעות שאינן שעות הלימודים.

משה גפני: אבל בשעות הלימודים צריך להתייעץ, אחרת לא צריך התייעצות.

ישעיהו רונן: אני מציע להכניס את ההתייעצות בכל מקרה, מפני שלכל בית ספר יש את המנהגים שלו.

ישעיהו רונן: החובה על בית הספר תהיה, על פי החוק, בשעות שבאמת מביאים בהן את התלמידים ומורידים אותם, ואחר כך אוספים אותם בדרך הביתה, ולא את קטע הזמן שביניהם, מפני שקטע הזמן שביניהם יכול לשמש אחרים, ואני לא יודע למה אנחנו צריכים להרע להם.

ישעיהו רונן: זה כל הויכוח.

נסים זאב: אני לא מבין, מה האסון הנורא לתת מקום חניה אחד.

נסים זאב: אני פשוט המום מזה.

ליאת בלום: אבל ההתייעצות לא מחייבת, אז היא לא יכולה להרע בעניין הזה.

ליאת בלום: משרד החינוך לא יכול להטיל וטו.

נסים זאב: כל החניה בשטח הגובל בבית בספר זו הפקרות מוחלטת של כל נושא הבטיחות של הילדים, בלי שום קשר לחניה.

נסים זאב: אני חושב שצריך להיות איסור מוחלט להחנות רכב זר מול בית הספר.

נסים זאב: על מה אנחנו מדברים פה, על חניה אחת בלבד?

נסים זאב: מה הצמצום הזה לשעות מסוימות.

נסים זאב: אני לא מוכן למגבלה הזו.

יצחק סבן: שאלתי לגבי מישהו שהחנה את המכונית בשעה שהיה מותר, ולא לקח את האוטו עד 10:00 בלילה.

יצחק סבן: מה עושים אז?

משה גפני: הוא יכול לשים גם לפני 7:00 בבוקר.

יצחק סבן: זו לא הבעיה.

יצחק סבן: ב- 7:00 בבוקר אף אחד לא מחנה את הרכב שלו.

נסים זאב: אנשים לא מתייחסים לשעות, וברגע שיש לך קטע חניה שאתה מגביל, ואומר שהחניה מותרת רק להעלאת והורדת נוסעים, ומגדירים שזה הורדת תלמידי בית ספר, אנשים יודעים שפה אין חניה.

נסים זאב: העין קולטת.

נסים זאב: צמצמנו הכל, נכנסנו לנישה הנכונה, ואני חושב שזו היתה גם רוח הדברים בדיון הראשון.

משה גפני: הנוסח שבידי, הוא זה שהסכמנו עליו בקריאה הראשונה?

משה גפני: אז נצביע עליו ככה.

ליאת בלום: הוא לא עונה לבקשת חה"כ זאב.

ליאת בלום: כתוב פה בפרוש שהרשות רשאית לקבוע ימים מסוימים ושעות מסוימות, ואם היא תעשה כן, היא לא תגביל מ- 8:00 עד 5:00.

ליאת בלום: זה נתון לשיקול דעתה של הרשות המקומית.

ישעיהו רונן: מה שמופיע כאן הוא מה שסיכמנו בפעם הקודמת.

ליאת בלום: על פי הנוסח הזה היא יכולה בהחלט לקבוע שעות מסוימות.

נסים זאב: אבל יש סתירה, תמשיך לקרוא הלאה.

נסים זאב: "שעות מסוימות שבהם משמש מקום החניה להעלאה ולהורדה של תלמידים".

נסים זאב: בית ספר יכול להגיד שהוא משתמש במיניבוס גם בשעה 10:00 גם בשעה 12:00.

נסים זאב: במקום אחד זה יהיה במשך כל שעות היום, ובמקום אחר רק שעתיים.

משה גפני: אני מציע להשאיר את הנוסח כמות שהוא.

ליאת בלום: הורדנו את הסיפא של סעיף 1(א) שאומר: " איסור חניה כאמור לא יחול על רכב המיועד להסעת 30 תלמידים ומעלה".

ליאת בלום: עם זה פתחנו את הדיון, כי אנחנו לא רוצים שמיניבוס של בית הספר יחנה שם כל היום.

יצחק סבן: הסיפא מתיר לו לחנות כל היום.

ליאת בלום: הסכמנו לזה.

ליאת בלום: אתה רוצה שהמיניבוס יחנה שם כל היום, או שגם אותו אנחנו רוצים להכניס לתחילת הסעיף.

משה גפני: זאת אומרת, יבוא מיניבוס שמסיע תלמידים, לא יהיה לו מקום חניה אחר, והא יחנה שם כל היום.

נסים זאב: בתנאי אחד, שאנחנו חוזרים לאותו עיקרון, שאין חניה במשך כל שעות היום.

משה גפני: מורידים את הסיפא, כדי שהמקום יהיה פנוי ולא יחנה שם רכב.

משה גפני: נישאר בנוסח הזה כי אחרת אנחנו מסתבכים ומתחילם בדיונים נוספים.

משה גפני: אני מציע להשאיר את זה.

ליאת בלום: יש לנו עוד תיקון אחד.

יבינה זכאי בראונר: אני היועצת המשפטית של משרד החינוך.

יבינה זכאי בראונר: יש לנו הערה לגבי סעיף קטן (ד), ההגדרה של בית הספר.

יבינה זכאי בראונר: נרשם כאן: "כהגדרתו בחוק הפיקוח".

יבינה זכאי בראונר: חוק הפיקוח מציע הגדרה מאוד רחבה, לרבות כל מוסד חינוכי אחר, זה הסיפא שלו.

יבינה זכאי בראונר: אני לא מביעה עמדה, אני רק מציעה הצעה חלופית.

יבינה זכאי בראונר: ההגדרה נוכחית תכלול גם, למשל, קנים של תנועות נוער, מתנ"סים.

יבינה זכאי בראונר: חוק הפיקוח על בית ספר מגדיר בית ספר לרבות גן ילדים ו/או כל מוסד חינוכי אחר.

יבינה זכאי בראונר: אם חברי הכנסת התכוונו לבית ספר, כמובנו בית ספר, ולא כל מוסד חינוכי, אז הצענו הצעה חלופית.

ליאת בלום: ההצעה היא שזה יהיה מוסד חינוכי רשמי או מוכר, כמשמעותו בחוק לימוד חובה, התש"ט - 1949, או בית ספר שחל עליו חוק הפיקוח על בתי ספר, התשכ"ט - 1969.

ליאת בלום: זו ההגדרה שישנה כאן, שאנחנו מגדירים אותה בצמצום רב: "שבו לומדים או מתחנכים באופן שיטתי יותר מעשרה תלמידים, ובו ניתן חינוך קדם יסודי, חינוך יסודי וחינוך על-יסודי לתלמידים עד גיל 18".

משה גפני: קדם-יסודי זה גן ילדים?

משה גפני: אז יהיה אסור לחנות ליד גן ילדים?

נסים זאב: כן.

משה גפני: בסדר, מקובל.

משה גפני: משרד התחבורה, אתם מסכימים לגני ילדים?

ישעיהו רונן: ברגע שהסכמנו לעיקרון, כן.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מי בעד הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 57) (הסדרי חניה לרכב להסעת תלמידים) התשס"ג - 2002, כפוף להסתייגויות שעלו במהלך הדיון, עם השינויים שתנסח היועצת המשפטית של הוועדה, לקריאה שניה ושלישית.

משה גפני: הצבעה: בעד: כולם נגד:

משה גפני: אין אושר.

משה גפני: החוק אושר.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.