ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 484, 2002-10-28 00:00

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: במסגרת יום התיירות הלאומי, פנו אלינו בבקשה לקיים ישיבה שעל סדר יומה עומדים הנושאים הבאים: האצת פיתוח תשתיות תיירותיות ואמצעים לפיתוח התיירות בשיתוף הרשויות המוניציפליות; אשרות כניסה לישראל; יישום החלטות בדבר הנחה בארנונה.

משה גפני: מצב התיירות במדינה עגום מאד.

משה גפני: משמעות העניין היא שנפגע אחד הענפים החשובים ביותר במדינת-ישראל, פגיעה שלצערנו נמשכת כבר למעלה משנתיים.

משה גפני: התיירות נמצאת בשפל קשה.

משה גפני: צריך לעשות הכל, כדי לעודד את הענף בכל דרך אפשרית.

משה ריגל: בחוץ תוכלו לראות תערוכה קטנה של תמונות, שמייצגות את העשייה של משרד התיירות באמצעות החברה הממשלתית לתיירות בתחום הפיתוח התשתיתי.

משה ריגל: הנושא של הפיתוח התשתיתי הוא נושא שיש לו חשיבות גדולה, לא רק מבחינה תיירותית, אלא גם מבחינת פיתוח עירוני וכלכלי של יישובים רבים.

משה ריגל: הוזמנו לוועדה מספר ראשי ערים, שיש להם קשר ישיר לנושא.

משה ריגל: אני מדבר על צפת, על טבריה, על נתניה, על אילת ועל נציגות של המועצות האזוריות, כמו: ראש המועצה האזורית יואב.

משה ריגל: אני מדגיש את הדברים האלה, מכיוון שאנחנו מקיימים דיון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, שכמובן יש לה קשר לרשויות המוניציפליות.

משה ריגל: מבחינתנו, כמובן שלפיתוח יש מהות וערך תיירותי.

משה ריגל: למעשה, במספר מקומות יש לזה חשיבות מכרעת.

משה ריגל: ראשי הערים שישתתפו בדיון, יוכלו להעיר לגבי תכניות רב-שנתיות שיזמנו במקומות, כמו: צפת וטבריה, כשלמעשה, תהיה לזה השלכה אדירה על העיר עצמה, בנוסף להשלכה שתהיה על תמונת התיירות.

משה ריגל: בנושא הזה אנחנו משתדלים מבחינת תכניות של המשרד לא להרגיש את המשבר, בהנחה שבנושא של תשתיות הטווח הוא לא טווח קצר, אלא טווח ארוך.

משה ריגל: הפעולות שאנחנו עושים הן פעולות רב-שנתיות.

משה ריגל: דברים שאנחנו התחלנו בהם בשנת 1994, לדוגמה בנצרת, ראינו רק לקראת שנת 2000.

משה ריגל: במקומות, כמו: צפת וטבריה התחלנו את התכנון לפני שנתיים, ואני חושב שנסיים את התכנית שלנו בשנת 2005-2006.

משה ריגל: יש לזה חשיבות רבה מאד, שיעמדו לרשותנו אותם התקציבים שאנחנו זקוקים להם על מנת להשלים ולבצע את אותה תכנית.

משה ריגל: התכניות האלה הן לא רק רב-שנתיות, אלא רב-משרדיות.

משה ריגל: הנושאים של תיירות אורבנית קשורים למשרדים שונים, כמו: משרד הפנים, משרד התחבורה, משרד הבינוי והשיכון ומשרד הדתות לפעמים במקומות שונים.

משה ריגל: יש מספר החלטות ממשלה, למשל: לגבי צפת ולגבי טבריה, שבעקבותיהן הקימו ועדת מנכ"לים לנושא הזה, ובלבד שהאיגום התקציבי יתבצע.

משה ריגל: בשנת 1995 תקציב הפיתוח היה, במונחים של היום, כ-280 מיליון שקל.

משה ריגל: בשנת 2003 התקציב יצטמצם לכ-100 מיליון שקל.

משה ריגל: רשום 82 מיליון שקל, בתקווה שאגף תקציבים אולי יוסיף עוד 20 מיליון שקל.

משה ריגל: זה כמובן מקשה מאד על הגשמת התכניות.

משה ריגל: אתחיל ואסכם בנושא הזה, שתשתיות בתחום התיירות לא נחשבות לתשתיות ראויות לעידוד, כמו: תשתיות לביוב או לתחבורה.

משה ריגל: אם אני עוסק, למשל בירושלים, בפיתוח מרכז העיר יחד עם העירייה ויחד עם משרד התחבורה – מכיוון שמי שמכיר את אזור נחלת שבעה, מרגיש מה זה פיתוח תיירותי – אני מניח שמנקודת ראות של משרד התחבורה, יש להם תוספות תקציב או שאין להם קיצוצים.

משה ריגל: אצלנו באותן התשתיות האורבניות, שיש להן כמובן אוריינטציה תיירותית, יש קיצוצים.

משה ריגל: מה הם הנושאים המרכזיים, שנעסוק בהם בשנים הבאות?

משה ריגל: הנושא המרכזי הוא קודם כל מרכזי התיירות.

משה ריגל: בשנות ה-90 עיקר הנושא שעסקנו בו היה פיתוח אתרי ביקור עם דגש על תעסוקת מובטלים במקומות, כמו: בית-שאן, קיסריה וכו'.

משה ריגל: אחד הנושאים המרכזיים, והייתי אומר שכמעט מחצית מהתקציב, הולך למרכזי התיירות, כמו: ירושלים ששם אפשר להרצות כמה שעות על הפיתוח שאנחנו עושים.

משה ריגל: גם במרכז העיר וגם במזרחה יש לנו פרויקטים חשובים מאד.

משה ריגל: הכל בנוי על תכניות רב-שנתיות, שסוכמו יחד עם העירייה.

משה ריגל: במרכז העיר אנחנו לוקחים בחשבון את ההזדמנות ההיסטורית של הרכבת הקלה, שיוצרת אפשרויות של אזורי מסחר תיירותיים, ואנחנו שותפים לפרויקט הזה, שהוא פרויקט לטווח ארוך.

משה ריגל: נושא לא פחות חשוב זה הפיתוח במזרח העיר, סובב העיר העתיקה, כמו: האתר החווייתי לראיית מנהרות הכותל, המוקד של עיר דוד, ונושא אחד שמשרד התיירות היה אחראי לו, ויש לו חשיבות מעבר לנושא התיירותי, שהוא שיקום בית העלמין בהר הזיתים.

משה ריגל: משרד התיירות קיבל תקציב על-פי החלטת ממשלה לפני כמה שנים של 15 מיליון שקל.

משה ריגל: אנחנו סיימנו את התקציב, ויש בדרך אולי החלטת ממשלה שתשלים עוד 15 מיליון שקל.

משה ריגל: לנושא יש חשיבות שהיא מעבר לנושא התיירותי.

משה ריגל: לכאורה, הוא היה אמור לעבור דרך משרד הדתות, אבל החליטו שמשרד התיירות, באמצעות החברה לפיתוח מזרח ירושלים, מסוגל לעשות את העבודה.

משה ריגל: אגב, בנושא הזה של משרד הדתות, יש לנו בעיה במספר מקומות.

משה ריגל: אלה מקומות שהיושב-ראש בטח מכיר, כמו: מירון, שם הנושא הזה די תקוע.

משה ריגל: יש גם החלטת ממשלה על איגום תקציבים במירון, ואחד המשרדים הבודדים שלא מסוגל להעביר לנו את חלקו זה משרד הדתות.

משה ריגל: בכותל עשינו לפני כמה שנים תכנית רב-משרדית על סך 15 מיליון שקל.

משה ריגל: התקציב של משרד הדתות לא הגיע אלינו, והיינו צריכים לממן 2.5 מיליון שקל מפרויקטים אחרים.

משה גפני: האם שאלתם את נציגי משרד הדתות, למה הם לא מעבירים את הכספים?

משה ריגל: אנחנו שאלנו אותם פעמים רבות.

משה ריגל: אמרו לנו, שלמשל במירון, אולי יצליחו להעביר מיליון שקל דרך המועצות הדתיות.

משה ריגל: כל הזמן אומרים לנו "חבל על הזמן", וזאת לא תשובה.

משה גפני: ומה לגבי הכותל?

משה ריגל: לגבי הכותל זאת אותה תשובה, כאילו הם השקיעו בדברים אחרים, אבל יתר המשרדים נתנו את חלקם, ואני מדבר על משרד התשתיות הלאומיות ועל משרד התחבורה.

משה ריגל: המשרד היחיד שלא נתן את הסכום של 2.5 מיליון שקל זה משרד הדתות.

משה ריגל: אנחנו רוצים להיכנס לפרויקט גדול בצפת.

משה ריגל: חלק מהפרויקט של צפת זה בית-העלמין העתיק.

משה ריגל: יש הצעת החלטה בממשלה למימון בין-משרדי.

משה ריגל: לכאורה, זה היה נושא שמשרד הדתות היה צריך להוביל את השיקום שלו.

משה ריגל: אנחנו מוכנים לתת את חלקנו.

משה ריגל: החליט שר התיירות, שבשנה הבאה אפילו אם משרד הדתות לא יתקצב את הנושא, אנחנו ניכנס לנושא הזה, אבל זה יהיה על חשבון הפיתוח בעיר העתיקה צפת, כשצריך להזכיר שזה לא סידור נאות.

משה ריגל: אני לא אכנס לפרטים לגבי התכניות בטבריה ובצפת.

משה ריגל: ירושלים, טבריה וצפת, בהן מתרכזים הפרויקטים המרכזיים.

משה ריגל: אנחנו גם מתרכזים במושבה הגרמנית בחיפה, וגם ביפו יש תכנית רב-שנתית.

משה גפני: את זה הבנתי, אבל איך אתם מביאים תיירים?

משה ריגל: זה נושא, שנצטרך לדון עליו בוועדה אחרת.

משה ריגל: אנחנו עושים את המקסימום כדי להביא את מעט התיירים שמוכנים לבוא.

משה גפני: את העובדה שאתם מכינים תכניות במשרד התיירות אני יודע.

משה גפני: אני גם יודע שזה משרד נחמד.

עודד המאירי: לשם שינוי עכשיו גם עושים עבודה במשרד התיירות, לא רק תכניות.

משה גפני: לא חשוב, אני לא מעביר ביקורת על משרד התיירות.

עודד המאירי: זה לא נאמר מתוך ביקורת.

משה גפני: אמנם זה משרד שלא מפוקח על-ידי הוועדה שלי, אלא על-ידי ועדת הכלכלה, אבל אני רק שואל לגבי העניין עצמו, האם יושבים במשרד התיירות אנשים וחושבים איך מביאים תיירים במצב הזה שאנו מצויים בו.

משה גפני: הרי אין דבר שהמוח לא יכול להמציא לגביו פטנטים, אין דבר כזה.

משה גפני: זה נכון שיש לנו בעיה קשה, וזה נכון שהתכניות הן יפות, אבל אני רוצה לדעת האם יש צוות במשרד התיירות שחושב במצב הזה - כשאנחנו עומדים לפני מלחמה עם עיראק, כשאנחנו במצב של אינתיפאדה, שכולנו מקווים שהיא הולכת ופוחתת, וכל מה שנלווה זה - איך להביא תיירים.

משה ריגל: התשובה היא כן.

משה ריגל: הכנו לקראת יום התיירות בכנסת חוברת על הנושאים המרכזיים.

משה ריגל: הייתי אומר שהנושא הזה מרוכז באופן אישי על-ידי המנכ"ל, שעיקר זמנו מתמקד בנושא של השיווק, כאשר יש אסטרטגיה להתייחס בעיקר לקהילות יעד די מוגדרות, שיותר מזוהות עם מדינת-ישראל, גם אצל היהודים וגם אצל הנוצרים, עם דגש מיוחד על פיתוח תכניות בחוץ לארץ עם הקהילות השונות.

משה ריגל: הייתי אומר שאנו משקיעים פר תייר הרבה יותר ממה שהיינו משקיעים בעבר, אבל רק כשאנחנו חושבים שיש לזה ערך.

משה ריגל: יש תכניות, בעיקר באמצעות ארגון בתי-הכנסת השונים, גם באירופה, גם בארצות-הברית וגם ברוסיה.

משה ריגל: אנחנו מתרכזים באותם אזורים, שאנחנו סבורים שיש פוטנציאל תיירותי לאותם קהלי מטרה ממוקדים.

משה ריגל: זה לא אומר שנגיע ל-3.5 מיליון תיירים, כמו שהיו צריכים להגיע השנה לפי התחזיות, אלא אנחנו נגיע בערך ל-800,000 תיירים.

משה ריגל: אז אפשר להגיד שזה שום דבר לעומת 3.5 מיליון תיירים שצריכים להגיע, אבל אפשר להגיד שזה גם בזכות הפעלת מאמץ לא קטן, מכיוון שאנחנו מניחים שבלי ההשתתפות של משרד התיירות, לא היה מגיע גם מספר כזה של תיירים.

משה ריגל: דבר נוסף שאנחנו עושים בצורה הרבה יותר מסיבית זה עידוד תיירות פנים.

משה ריגל: לולא תיירות הפנים והגידול בתיירות הפנים במוקדי התיירות השונים, אני מניח שהמלונות השונים היו קורסים.

משה ריגל: בירושלים זה קצת הציל את המצב, כי בקיץ היתה שם תוספת של 20% בתפוסה, בעיקר של קבוצות די מוגדרות, קבוצות דתיות שהגיעו בסופי שבוע, אבל אלה הקבוצות שנתנו את אותותיהן.

משה ריגל: בלי להיכנס לפרטים, אומר שיש לנו גם ביצוע של מדיניות ממשלה.

משה ריגל: על-פי החלטות ממשלה, היינו צריכים להשקיע משנת 1998 באזור קו העימות כ-54 מיליון שקל, והשקענו עד עכשיו 65 מיליון שקל, ואנחנו עוד נמשיך להשקיע.

רני טריינין: אני ראש מועצה אזורית יואב, ואני מייצג את מרכז המועצות האזוריות.

רני טריינין: אני יושב-ראש ועדה כלכלית וגם עמותת תיירות.

רני טריינין: אנחנו מדברים על התארגנות של תיירות כפרית, שנכון להיום כוללת סדר גודל של כ-13,300 חדרים על סוגיהם: אכסניות, אירוח כפרי – מדובר בלמעלה מ-7,000 חדרים, מה שנקרא בלעז צימרים – בתי-ספר שדה, כפרי נופש ומלונות, כאשר התיירות אצלנו היא חלק מתפיסה של שינוי כלכלי; עם ירידת ערך התפוקה החקלאית ומספר המועסקים בחקלאות, התיירות הפכה להיות דבר שתופס סדר גודל של כמעט 8% או 10% בשיא של הכנסות התוצר לנפש והתעסוקה בכלל.

רני טריינין: התיירות הזאת היא לא רק תיירות לשמה, משום שהיא תיירות שיוצרת ערכים נוספים אקולוגיים, כמו כל הנושא של תפיסת שטחים פתוחים, שמירה על אזורים ירוקים, שמירה על מקורות מים, טיפול בנחלים.

רני טריינין: זה חלק מהוויה כללית, שלמעשה עם המשרד לאיכות הסביבה אנחנו רואים שיתוף פעולה גדול בפיתוח של כל העניין הזה.

רני טריינין: מטבע הדברים, התיירות הכפרית עסקה כל השנים בעיקר בתיירות הפנים, למעט באזור ירושלים והגליל, שם היתה יותר תיירות נכנסת.

רני טריינין: לכן, הפגיעה של השנתיים האחרונות באופן יחסי היא פגיעה יותר קטנה.

רני טריינין: במידה רבה מאד, אשר יגורנו בא לנו, כי אנחנו כל השנים התרענו שיש לטפח ולעודד את תיירות הפנים, ולצערנו, זה נפל על אוזניים לא מספיק קשובות במשרד התיירות.

רני טריינין: התקציבים אז היו זעומים, כמו: ארבעה מיליון שקל, ואלה היו תקציבים של אחוזים בודדים מתוך תקציב השיווק וכו'.

רני טריינין: לשמחתנו, הנושא הזה השתנה.

רני טריינין: צריך לזכור, שתיירות זה לא רק בתי-מלון, תיירות זה גם אטרקציות.

רני טריינין: אצלנו יש הרבה מאד אטרקציות, ואחד הדברים שהמשרד לא ידע לתת להם תשובה מספקת – ויש שיפורים בעניין הזה, כי מבינים היום את גודל המשמעות של מה שנקרא אטרקציות – התחיל מבתי-הסעדה ונגמר בכל פארקי השעשועים, אתרים כמו מוזיאונים ודברים מסוג זה, שהביאו את הערך המוסף האמיתי על השהייה בבית-המלון.

רני טריינין: הבעיות שלנו הן בעיות שמאז ומתמיד היתה לנו תפוסה יחסית נמוכה ב-30%, גם בתקופות השיא, משום שהיא התרכזה בעיקר בסופי שבוע מטבע הדברים, וזה כמובן יוצר בעיות כלכליות קשות מבחינת הקיום השוטף של מערכת, שבעיקר מתמקדת בעונות ובסופי שבוע.

רני טריינין: העמותות הפכו להיות לגורם המרכזי – למעשה, יש לנו היום כ-40 מועצות אזוריות מתוך 54, כולל מועצות ערביות, שעוסקות בתיירות באמצעות העמותות.

רני טריינין: העמותות לא קיבלו מעמד סטטוטורי עד היום.

רני טריינין: למעשה, זה גוף וולונטרי או מלכ"ר לכל דבר, ומן הראוי שיהיה קידום בנושא של קביעת והגדרת מעמד העמותות.

רני טריינין: אגב, העמותות הן עמותות משותפות עם רשויות מקומיות ועם עיריות.

רני טריינין: אני יכול לתת לכם דוגמה מהאזור שלנו - אשקלון למשל היא חלק בלתי נפרד מכל מה שקורה בעמותה שלנו, וכמובן כל הערים, כמו: בית-שמש, קריית גת וקריית מלאכי שנמצאות באזור, וזאת רק דוגמה לאזורים אחרים של הארץ.

רני טריינין: יש פה שיתוף פעולה ברמה המוניציפלית שהוא מעל ומעבר, וזאת היא המתכונת שאנחנו חושבים שצריך יהיה לעגן אותה גם בעתיד.

רני טריינין: לגבי בעיות מרכזיות שקיימות היום – ואנחנו עוסקים היום בנושא התיירות ברגע מאד עצוב, כי בעצם אנחנו על סף כליה של ענף שלם, שלא לדבר בוודאי על עמיתיי ראשי הערים, שכמעט כל פרנסתם בנויה על התיירות.

רני טריינין: לא אשתמש במילים בוטות, ואומר שאני לא יודע אם יש מושג שיכול לתאר משהו שהוא יותר מכליה, אבל זה קרוב לזה.

רני טריינין: מה שלנו ברור זה שצריך סיוע בכמה ערוצים – בערוץ אחד שהוא הערוץ הישיר של משרד התיירות, והוא בהחלט יותר ויותר מבין שגם אטרקציות זה חלק בלתי נפרד מהעשייה התיירותית, בעיקר כשמדברים על נושא תיירות הפנים.

רני טריינין: במאמר מוסגר, אם יותר לי בחדר מכובד זה לומר, בוודאי יש לזה כאן השפעה מורלית היום על עם ישראל ועל כל מה שמתרחש.

רני טריינין: אני חושב שאנחנו תורמים תרומה מכרעת בנושא הזה, למרות שלא תמיד זה תפקידנו, ואולי זה תפקידו של משרד התרבות, אבל בוודאי שיש פה שילוב נכון.

רני טריינין: יחד עם זה, הסכנה היא מוחשית.

רני טריינין: לכאן נכנסת בעיה של כל נושא תשלום הארנונה, שהוא נטל כבד ביותר על התיירנים.

רני טריינין: אנחנו כמובן כראשי ערים לא יכולים לוותר על הארנונה, כי היא חלק בלתי נפרד מההכנסות העצמיות שלנו, וזה חלק מהפונקציה של סך כל ההכנסות גם בהקשר לתקציבי מענקי האיזון של משרד הפנים שם הכל נכלל, ולכן כל הנחה וכל רצון טוב ללכת לקראת ענף שהוא במשבר, בוודאי צריך לקבל את הסיוע הממשלתי ההולם, שיכול כמובן לעבור בצינור של הפיצוי אלינו.

רני טריינין: היו המון דיבורים בנושא, והיו החלטות, כולל ברמת מליאת הכנסת וועדותיה, אבל בעצם שום דבר בעניין הזה לא נעשה.

רני טריינין: מצד אחד אנחנו בין הפטיש והסדן, כי אנחנו בהחלט רוצים שהתיירות תהיה חלק מהתשתית המקומית של היישוב ושל האזור, ומצד שני היא יכולה להיהרס וכן גם כל הערכים הנוספים שלה, כאשר משרד האוצר לא נענה, בטח לא בצורה מלאה, לעניין הזה ואז אנחנו הופכים להיות הגורם שעליו מצביעים, כי אנחנו גובים את הארנונה.

משה גפני: כמה אנשים מועסקים על ידכם?

רני טריינין: בסך הכל במגזר הכפרי היום – אם דיברתי על 8% - מדובר על סדר גודל שמתקרב ל-70,000-80,000 איש באופן ישיר ובאופן עקיף.

משה גפני: וכמה מתוכו הם עובדים זרים?

רני טריינין: אין כמעט עובדים זרים בתיירות.

רני טריינין: אם אתה לוקח את בתי-המלון ואת הכל מסביב מדן ואילת, אלה המספרים.

רני טריינין: אם תעשה חשבון שמדובר ב-13,000 חדרים, ותוסיף לזה עוד כמה מאות אטרקציות בארץ, תגלה כמה עובדים יש.

רני טריינין: אין לי מדידה נכונה לשנת 2002, אבל מדובר בסדר גודל כולל של 80,000 איש.

משה גפני: האם כולם ישראלים?

רני טריינין: אולי בשוליים פה ושם יש העסקה של עובדים זרים בשירותי עזר, אבל בוודאי שלא באופן ישיר מבחינת ניהול, אחזקה וכל מה שקשור לזה.

רני טריינין: אנחנו בהחלט רואים – וזה מתקשר גם למשרד החקלאות ופיתוח הכפר, שלא מיוצג פה – במסגרת "תכנית כפר 2000", שגם הוצעה לפני כשלוש ישיבות של הממשלה והוקמה ועדת מנכ"לים בעניין, את כל הנושא של פיתוח כפרי תיירות, במיוחד בגליל וגם בהרי יהודה ובדרום, שבהם בהחלט יהיו כפרים.

רני טריינין: בוודאי אנשים שוטטו ברחבי העולם, וביקרו במקומות כאלה, ואנחנו מאמינים שזה אחד הדברים שיש לפתח בשנים הקרובות.

בני קרייתי: אני אתייחס לתיירות בכלל ולטבריה בפרט, אבל אני רוצה להתחיל בכמה נתונים, שאולי יכניסו אותנו לאווירה המתאימה.

בני קרייתי: עד תחילת שנות ה-80 טבריה היתה עיר התיירות המובילה בישראל מבחינת מספר החדרים ומבחינת מספר הלינות, כאשר היום אנחנו נמצאים בטבריה במצב שבו רוב בתי-המלון עובדים באופן חלקי בלבד.

בני קרייתי: אנחנו נמצאים במצב, שבו מספר העובדים בבתי-מלון ירד מ-4,000 ל-900.

בני קרייתי: אנחנו נמצאים במצב שבו כ-40% מתושבי העיר מטופלים על-ידי שירותי הרווחה.

בני קרייתי: אני יכול להמשיך ולמנות את הנתונים, והנתונים הם קשים.

בני קרייתי: כשמדובר על תיירות חוץ, שהיתה תיירות הבסיס של טבריה, יש לנו נתון של 93% ירידה בתיירות החוץ בטבריה.

בני קרייתי: אלה נתונים, שאני מניח שידידי ראמז וכל מי שעוסק בתיירות חוץ מכיר.

בני קרייתי: כשאתה בא ואתה בוחן את הסיבות למצב הנוכחי, אתה רואה שיש מספר סיבות, ששייכות לתחומים שונים לחלוטין.

בני קרייתי: אתה רואה, שבראש ובראשונה במצב דברים, למשל של טבריה, האשמה מוטלת לפתחה של מדינת-ישראל, והאשמה הזאת מוטלת לפתחה של מדינת-ישראל הרבה זמן, כשהאינתיפאדה האחרונה רק נתנה את המכה האחרונה בשרשרת, ובמה דברים אמורים?

בני קרייתי: כאן אני קצת אצא מהתחום של משרד התיירות, ואכנס גם לתחומים של מדיניות ממשלה, כולל לנושאים שקשורים למשרד הפנים, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה וכו'.

בני קרייתי: בשנת 1981 אושרה תכנית מתאר ארצית תמ"א 13 לחופי הכינרת.

בני קרייתי: התכנית הזאת התייחסה בעצם לאגם הכינרת כמקום שצריך לשמר אותו, ויצרה הגבלות בנייה כאלו על אזור טבריה, שכתוצאה מכך, מאז 1981 ועד היום רק שני בתי-מלון הצליחו לעבור את התהליך המשולש של תכנון, אישור וביצוע.

בני קרייתי: אני מדבר על שני בתי-מלון.

בני קרייתי: אם נסתכל על 3,600 חדר שהיו בשנת 1981 מול כ-4,000 חדר היום בטבריה, מול כ-2,000 חדר באילת באותו זמן יש 10,800 חדרים היום.

בני קרייתי: זה מה שתכנית מתאר ארצית אחת, שאין בה איזונים מתאימים, מסוגלת לעשות, כי היו הרבה מאד יזמים לאורך הדרך, שפשוט נמנעה מהם האפשרות לקחת ולפתח.

בני קרייתי: ב-1985 מדינת-ישראל קיבלה החלטה: רוצים לפתח את אילת, כי אילת היתה במצוקה.

בני קרייתי: גם הוזרמו לשם משאבים, פותח כל אזור החוף הצפוני, וגם חוקק חוק אזור סחר חופשי, כאשר האזור הזה פטר גם תיירים ישראליים מתשלום מע"מ.

בני קרייתי: נכון לעכשיו כשאנחנו יושבים כאן היום, באילת מתקיימת ספורטיאדה.

בני קרייתי: הספורטיאדה הזאת לא מתקיימת בטבריה, מכיוון שאצלי זה עולה להם 18% יותר, זאת אומרת: נוצר כאן מצב, שבו אני לא מסוגל היום לבוא ולהתמודד מול אזור שנהנה מהטבות של אזור סחר חופשי.

בני קרייתי: דיברתי על השקעה בתשתיות.

בני קרייתי: במשך שנים רבות, מדינת-ישראל מיקדה השקעות באזורים מסוימים, וזה דבר טוב ומבורך, גם כשזה נעשה בים המלח, גם כשזה נעשה באילת, אבל הבעיה היא שברגע שזה לא נעשה במקביל באזורים אחרים, אותם אזורים נידונו לניוון ולהידרדרות.

בני קרייתי: אני מברך על יוזמה שיש עכשיו של משרד התיירות ועל תכניות רב-שנתיות שהוכנו גם לצפת וגם לטבריה.

בני קרייתי: הן אמורות להביא לאיזשהו שינוי במצב, אבל אנחנו מדברים עכשיו על תכניות שמתחילות להתממש, וכמו שהזכיר משה ריגל, סמנכ"ל המשרד, אלה תכניות שבעצם תבואנה לידי ביטוי בעיקר בשנים 2005-2006.

בני קרייתי: הבעיה הגדולה היא שחלק גדול מאותם סכומים שמושקעים, נאלצים להיות מושקעים בתשתיות שהן לא תשתיות תיירותיות על-פי אופיין, אלא בתשתיות בסיסיות, כמו: כבישים ודרכים, וזאת בשל העובדה שמשרדי ממשלה אחרים לא מעמידים את התקציבים הנדרשים.

משה גפני: בני, מה אתה מציע?

משה גפני: מה אתה בעצם מבקש מהוועדה?

משה גפני: הרי הבעיות האלה מוכרות, ואנחנו גם דיברנו על זה בלשכה שלך.

בני קרייתי: יש כמה דברים, שניתן לקחת ולעשות, למרות המצב - קודם כל, שחרור חסמים תכנוניים.

בני קרייתי: אנחנו נמצאים היום במצב, שכאשר יש לי יזם שמוכן להשקיע 100 מיליון דולר בבית-מלון של 650 חדר עם ספא גדול, לא מאפשרים לי להפשיר קרקע, כי הטענה היא שהקרקע היא קרקע חקלאית.

יחזקאל לביא: אבל זה לא חסם תכנוני.

בני קרייתי: תמ"א 13 מבחינתי היא חסם תכנוני.

יחזקאל לביא: לא, היא לא חסם תכנוני.

יחזקאל לביא: אי אפשר לומר על תכנית מתאר ארצי, שהיא חסם.

בני קרייתי: מבחינתי, היא חסם.

בני קרייתי: דרך אגב, קודם ראש המועצה האזורית יואב ציין נתון מסוים, והוא דיבר על מספר עובדים.

בני קרייתי: בעיקרון, היחס המלא, ישיר ועקיף, של מספר מועסקים פר חדרים זה אחד לחמש בכל המעגלים, לא רק במעגל הישיר.

משה גפני: יחזקאל לביא, אני לא מקבל את הגישה הזאת, כי הוא לא יכול לבנות.

משה גפני: תקרא לזה בעברית איך שאתה רוצה, אבל זה המצב.

משה גפני: אתה אמרת שמ-4,000 עובדים ירד מספר העובדים ל-900.

משה גפני: האם יש יזמים שרוצים לבנות עכשיו בתי-מלון?

בני קרייתי: כן.

משה גפני: למה?

בני קרייתי: כי אותם אנשים מסתכלים בראייה קדימה, ואומרים שדווקא בתקופות שפל, כשהמחירים הם נמוכים, זה הזמן לעשות את זה.

בני קרייתי: הרי בניית מלון לא אורכת שנה, אלא שלוש-ארבע שנים.

משה גפני: זאת אומרת שאנשים רוצים לבנות בית-מלון בטבריה.

בני קרייתי: עדיין יש לי יזמים שרוצים לבנות, ואני לא מצליח לקחת ולהעמיד לרשותם קרקעות מתאימות בתנאים סבירים, או שאני לא מצליח לתת להם אישור לתכניות בנייה.

בני קרייתי: צריך לקחת בחשבון, שפרויקט כזה של מלון של 650 חדר זה סדר גודל של 2,000 עובדים ויותר בשלושת המעגלים.

בני קרייתי: אנחנו צריכים לדבר על הנושא של שיפור נגישות, במיוחד לנו באזור הצפון, כשמדברים אתנו על תיירות פנים.

משה גפני: האם נמצא מישהו ממשרד הפנים, שיכול לענות לו על הטענות האלה?

יחזקאל לביא: על חלק מהדברים אני יכול לענות.

משה גפני: אני לא מדבר על חלק, אלא רק על העניין הזה שיש לו יזם שרוצה לבנות בית-מלון.

משה גפני: איך פותרים את הבעיה הזאת?

יחזקאל לביא: קודם כל, הכל לפי התכניות שבשטח, וזה דבר ראשוני.

משה גפני: את זה אני יודע, ובשביל זה לא צריך ועדה.

יחזקאל לביא: מעבר לזה, לא בכדי תמ"א 13 קיימת.

יחזקאל לביא: התמ"א הזאת, כשהיא תוכננה על-ידי המועצה הארצית ואושרה על-ידי הממשלה, היא אושרה מתוך צורך ומתוך בדיקה של כל האפיונים שלה.

יחזקאל לביא: לכן, יכול להיות שבמקטע מסוים בטבריה יש לו בעיה, אבל השאלה היא האם אי אפשר למצוא מקום אחר לצורך העניין הזה.

משה גפני: האם יש מישהו במשרד הפנים, שיכול לשבת אתו ולפתור את הבעיה הזאת?

יחזקאל לביא: הוא יודע שיש.

בני קרייתי: ישבתי עם השר ועם המנכ"ל.

בני קרייתי: מי שעשה לנו את המוות בנושא הזה זאת גילה רצ'בסקי שאיננה, אבל רוחה עדיין מרחפת במסדרונות שם.

בני קרייתי: זה סיפור לא פשוט.

בני קרייתי: דרך אגב, אני רוצה לומר הערה אחת לגבי תמ"א 13, שבסיס הנתונים של תמ"א 13 שעליו הסתמכו, מספר המתרחצים בכינרת, התברר שהוא לחלוטין שגוי – 27,000 מול 90,000, אבל זה לא משנה, כי הנקודה היא שישנם אבסורדים, ואני הצגתי רק דוגמה אחת.

בני קרייתי: מינהל מקרקעי ישראל קבע לגבי מגרשים בחוף צפוני עלויות פיתוח כל-כך גבוהות של 53 מיליון שקל דמי פיתוח והוצאות פיתוח למגרש, מי יכול לעמוד בזה?

בני קרייתי: אף אחד לא יכול לעמוד בזה.

משה גפני: כשנמצאים במצב חירום, הצבא למשל נכנס לג'נין ועושה דברים במהירות.

יחזקאל לביא: ברגע שישנה תכנית מאושרת - -

משה גפני: בסדר, אז יש תכנית מאושרת.

משה גפני: יש לראש עיריית טבריה יזם שרוצה לבנות בית-מלון, והמצב בעיר שלו "על הפנים".

יחזקאל לביא: אל"ף, שיגיש תכנית נקודתית.

בני קרייתי: הגשתי, ו"זרקו אותי".

יחזקאל לביא: שיגיש תכנית נקודתית, בהתאם לתכניות הקיימות היום.

יחזקאל לביא: האם אין לך בכלל שטח לתיירות?

יחזקאל לביא: יש לך שם שטח לתיירות.

בני קרייתי: יש לי הפתעות בשבילך.

בני קרייתי: בעיקרון, שטח אמיתי לפיתוח אין לי, ואני יכול לשבת ולהראות לך את זה, מכיוון שבאותו שטח שהוא זמין תכנונית, אין לו תשתיות, ושטח שיש בו תשתיות, לא זמין תכנונית.

יחזקאל לביא: אם כך, הבעיה היא לא בדיוק בתכנית המתאר, אלא בהתחלת ביצוע בפועל של תשתיות במקום מסוים ובכיסוי העלויות לתשתיות הללו, אבל זאת לא בעיה תכנונית.

בני קרייתי: זה בחלק מהאזור.

משה גפני: אין למשרד הפנים צוות שדן במצב החירום שאנחנו נמצאים בו כדי לטפל בבעיות מהסוג הזה.

יחזקאל לביא: זה לא מדויק.

משה גפני: להגיד תירוצים אני יודע גם כן.

משה גפני: האם אתה יכול להגיד לי מי האנשים שיושבים במשרד הפנים, ודנים במצב החירום שאנחנו נמצאים בו וחושבים איך פותרים בעיות כמו בטבריה?

יחזקאל לביא: בשביל זה יש הנהלה במשרד.

בני קרייתי: שיפור נגישות זה דבר שנשמע טריביאלי, אבל מנחתים זה כלי עזר חשוב ביותר לתיירות, והוא תקוע, בגלל הלול של קיבוץ לביא למשל.

בני קרייתי: יש לנו בעיה של צמתים, למשל, וזאת לא רק בעיה שלי, אלא של כל ערי הצפון.

בני קרייתי: אתה היום עומד שעתיים-שלוש בפקקים בצמתים מסוימים בדרך, כמו צומת המוביל, ואלה הם דברים שאם משרד התחבורה היה נותן להם עדיפות, זה יכול היה לסייע לנו, כי זה היה מאפשר ליותר תיירים להגיע.

בני קרייתי: בנושא הקצבות לפיתוח, כמו שאמרתי קודם, משרד התיירות לא מסוגל לשאת על גבו את כל הנטל, והוא נדרש לא פעם לבוא ולשלם עבור תשתיות שהן לא תשתיות תיירותיות קלאסיות.

בני קרייתי: לכן, צריך לעשות איגומים יותר מורכבים של תקציבים, שבעזרתם תינתן עדיפות להשקעות האלה.

ראמז ג'ארייסי: אני אדבר גם כראש עיריית נצרת וגם כסגן יושב-ראש ועדת תיירות במרכז השלטון המקומי.

משה גפני: אתמול אישרנו לכם חוק, שיביא לכם עובדים זרים למלון רנסנס.

בני קרייתי: בענף המלונאות בטבריה אין אצלנו עובדים זרים.

בני קרייתי: בעיקרון, באזור הצפון העובדים בבתי-המלון ובענפים האחרים הם לא עובדים זרים, אלא עובדי האזור.

משה גפני: אני דיברתי על משהו אחר.

משה גפני: אתמול אישרנו חוק, שבנצרת יהיה בית משמורת, מעין תחנת מעבר.

ראמז ג'ארייסי: זה בית מעצר לכל דבר.

ראמז ג'ארייסי: לצערי, מדובר בבית-מלון לתפארת, באחד מבתי-המלון המפוארים בצפון.

ראמז ג'ארייסי: נתתי להם אור ירוק לעשות זאת, אך זה נעשה בכאב רב ובצער רב.

ראמז ג'ארייסי: אני לא רוצה לתאר את המצב, כי המצב ידוע וברור, וגם לא את המשבר הקיים, כי גם המאפיינים של המשבר ידועים ולא ייפתרו בשולחן הזה.

ראמז ג'ארייסי: אין ספק, שעד לשנת 2000, המדיניות שהונהגה במשרד התיירות הביאה לעלייה מאד משמעותית בתיירות במדינת-ישראל, ואני מדבר על תיירות מכל הסוגים, כולל תיירות צליינית.

ראמז ג'ארייסי: אחד הדברים שתרמו לכך היה פיתוח מוקדי תיירות, שכל הזמן היוו מוקדי תיירות, אבל לא היוו בסיס שאפשר לפתח ממנו כלכלה תיירותית.

ראמז ג'ארייסי: זה דבר שעשה משרד התיירות, והביא להתאוששות מסוימת ולמגמת עלייה במספר התיירים, שהיום הגיעה למצב של קריסה.

ראמז ג'ארייסי: מצב הקריסה גם הביא לסבל רב של האוכלוסייה ולאבטלה גבוהה.

ראמז ג'ארייסי: לקראת שנת 2000, ממוצע האבטלה בנצרת ירד מתחת ל-2.5%, הרבה מתחת לממוצע הארצי, כתוצאה מגידול בעסקי תיירות בעיר.

ראמז ג'ארייסי: בתי-המלון היו כולם במצב של OVERBOOKING לתקופה ארוכת טווח, וכמובן שהקריסה הזאת הביאה לצמצום של יותר מ-90% בהיקף התיירות.

ראמז ג'ארייסי: השאלה היא איך אפשר להתמודד בתקופה כזאת עם הבעיות הקיימות, גם מתוך ראייה שאין משבר נצחי, שכן כל משבר בסופו של דבר יגיע לפתרון, ולכן צריך להיות מוכנים לזמנים טובים יותר.

משה גפני: מה היה מצב התיירות בנצרת לפני האינתיפאדה?

ראמז ג'ארייסי: היום המצב מתחיל קצת להתאושש.

ראמז ג'ארייסי: לפני האינתיפאדה, התיירות הגיעה למצב של שגשוג, ומספר החדרים בבתי-המלון – ברמה של חמישה כוכבים - גדל תוך שלוש שנים יותר מפי שלוש.

ראמז ג'ארייסי: היקף התעסוקה בתיירות גדל לפחות פי חמש במשך שלוש שנים אלה עד שנת 2000.

משה גפני: מה קרה בתקופת האינתיפאדה?

ראמז ג'ארייסי: התחילו ביטולים, בעיקר של תיירים מחוץ לארץ.

משה גפני: ומה עם תיירות פנים?

ראמז ג'ארייסי: גם תיירות הפנים נפגעה קשות, והיא מתחילה קצת להתאושש עכשיו.

ראמז ג'ארייסי: בסופי שבוע התחילו בתי-המלון לעבוד בצורה מצומצמת.

משה גפני: מתי היא התחילה להתאושש?

ראמז ג'ארייסי: בארבעת-חמשת החודשים האחרונים, אבל זה לא בפרופורציה שיכולה לאפשר לעסקי תיירות להתקיים.

ראמז ג'ארייסי: בתי-המלון נסגרו לתקופה מסוימת, וחזרו ונפתחו על בסיס נוסחה שהפסד תוך סגירה שווה להפסד תוך הפעלה.

ראמז ג'ארייסי: אפילו בתי-המלון שחזרו לפעול, לא חזרו לפעול על בסיס רווחי, אלא על בסיס של עדיף, כדי שהמערכת תמשיך לתפקד באותה נוסחה שהפסד בזמן סגירה שווה להפסד בזמן הפעלה.

ראמז ג'ארייסי: הקריסה גם גרמה לבעיות בתקציבי רשויות מקומיות ובתפקוד של רשויות מקומיות.

ראמז ג'ארייסי: אני מדבר על אחזקת תשתיות תיירות, ובנצרת נבנו תשתיות תיירות אדירות במשך קרוב לחמש שנים.

ראמז ג'ארייסי: היתה תכנית לטווח של חמש שנים, שאמור היה לתקצב משרד התיירות, והיא לא הופעלה והופסקה.

ראמז ג'ארייסי: בכל אופן, אין מענה לעלויות הגבוהות של רשויות מקומיות לתחזוקת אתרי תיירות, לתחזוקת תשתיות תיירותיות שנבנו באותם יישובים.

ראמז ג'ארייסי: אין לזה בכלל התייחסות.

ראמז ג'ארייסי: אני פונה למשרד הפנים, למשרד התיירות ולמשרד האוצר, ואומר שחייבת להיות התייחסות לעלויות מיוחדות של ערי תיירות של אחזקת תשתיות תיירות, ואני מדבר על דברים שהם מעבר לאחזקה הרגילה של תשתיות עירוניות רגילות.

ראמז ג'ארייסי: לזה צריך לתת מענה, כי התוצאה היא הזנחה.

ראמז ג'ארייסי: במיוחד בתקופה של נפילה בענף התיירות וכשיש פחות הכנסות, רשויות מקומיות הולכות לסדרי עדיפות אחרים, ומשקיעות פחות באחזקה.

ראמז ג'ארייסי: כשמגיעים לרגע של התאוששות, התשתיות האלה יהיו הרוסות ויחייבו השקעות פי כמה וכמה יותר גבוהות כדי להחזיר אותן למצב תקין.

ראמז ג'ארייסי: לכן, זאת נקודה מעשית אחת, שצריך למצוא איזושהי דרך לטפל בה, על-פי דיון בממשלה והחלטה מי יממן תקציבי אחזקה מיוחדים לרשויות מקומיות, שנחשבות ערי תיירות, ערים שהיתה בהן השקעה בתשתיות תיירות.

יחזקאל לביא: אני רוצה לראות האם אני מבין את דבריך.

יחזקאל לביא: אתה מתכוון למצב, שבו יש תשתיות ברמה גבוהה, ואתה מתייחס לעלות שנופלת על הרשות המקומית, עלות אחזקת אותן תשתיות.

יחזקאל לביא: לגבי הנוסחה של הקמת התשתיות – היא קיימת, אבל זה לא קיים.

ראמז ג'ארייסי: נכון מאד, לזה אני בדיוק מתכוון, כדי שיתאפשר לנו, לרשויות המקומיות, לתחזק את התשתיות התיירותיות, אפילו אם זה יהיה סעיף נפרד בתקציב הרשות המקומית, שיהיה לו מימון שיופנה רק לשימור התשתיות ומניעת ההרס שלהן.

יחזקאל לביא: אכן אין לזה מענה.

ראמז ג'ארייסי: לא היה מענה ואין מענה.

יחזקאל לביא: אין לזה מענה כרגע.

ראמז ג'ארייסי: אני חושב שלטווח הארוך מדובר על חיסכון ולא על הוצאת יתר.

ראמז ג'ארייסי: נושא שני קשור לארנונה.

ראמז ג'ארייסי: היום אי אפשר ללכת לבתי-מלון, לגבות מהם ולבצע עיקולים.

ראמז ג'ארייסי: אני לא יודע האם יש ראש רשות מקומית שמסוגל במצב של משבר עמוק כזה בתיירות ללכת ולעשות אכיפה, כדי לגרום לאותם עסקי תיירות לשלם את הארנונה.

ראמז ג'ארייסי: גם אחוז התמיכה של הממשלה הוא מגוחך לדעתי, והוא גם לא מופעל בצורה סדירה, כי הרשויות לא מקבלות את הכספים ומוציאים להן את הנשמה עד שזה מגיע.

ראמז ג'ארייסי: על אף שגם זה טעון תיקון, אני מדבר על מצב שבו אתה אפילו לא יכול לגבות את המעט שאותו בית-מלון צריך לשלם, כי הוא בלאו הכי עובד על הפסד.

איוב קרא: מה קורה למשל במלון רנסנס כרגע מבחינת הארנונה?

ראמז ג'ארייסי: הוא לא משלם, ואני לא יכול ללכת ולעקל לו את המחשבים, או את ציוד המטבח, ואם אלך לבנק, לא יהיה לי מה לגבות, כי הוא עובד על הפסד.

ראמז ג'ארייסי: אני אמרתי שהיום בתי-המלון שעובדים, עובדים על נוסחה של הפסד בזמן תפעול שווה להפסד בזמן סגירה, ולכן עדיף לשמר את המערכת עם צוות מאשר לסגור ולהציב רק שמירה ולשלם ביטוח וכו'.

איוב קרא: מה קורה מבחינת משרד הפנים?

ראמז ג'ארייסי: אין שום התייחסות.

יחזקאל לביא: כל הנושא של אי גביית ארנונה ממפעלים שנפגעים, גורם לקופת הרשות המקומית נזק, ואין ספק בדבר.

יחזקאל לביא: הבעיה היא איך מכסים את העלות.

יחזקאל לביא: פה צריך למצוא פתרון תקציבי לעניין הזה.

יחזקאל לביא: לצערי הרב, כרגע אין פתרון תקציבי מכיוון משרד האוצר לכיסוי ההוצאות הללו.

ראמז ג'ארייסי: צריך ליזום דיון רב-משרדי.

ראמז ג'ארייסי: צריך ליזום דיון גם בנושא אחזקת תשתיות תיירות שאין לו מענה, ומשרד הפנים לא ייתן את המענה, כי יש לו מגבלות תקציביות, ואנחנו כבר פנינו וקיבלנו לכך תשובות.

ראמז ג'ארייסי: גם בנושא של ארנונה צריך ליזום דיון רב-משרדי, כדי לתת פיצוי לרשויות המקומיות.

ראמז ג'ארייסי: נקודה שלישית שאני רוצה להעלות קשורה לנושא של השלמת תשתיות תיירות.

ראמז ג'ארייסי: יש גם צמצום גדול מאד בתקציבי הפיתוח של משרד התיירות, החברה הממשלתית לתיירות.

ראמז ג'ארייסי: לדעתי, צריך לנצל את התקופה ולא לצמצם את המעט שיש, אלא להביא להגדלת תקציבים לצורך השלמת תשתיות ביישובים שהם מוקדי תיירות, גם מתוך תקווה והבנה שאין משבר נצחי ושהכל יבוא על פתרונו ושבסוף תתחיל התאוששות, אבל עלינו לפחות להיות מוכנים.

ראמז ג'ארייסי: זו הזדמנות שאין שגשוג בתיירות, ואפשר להשלים תשתיות ולהגדיל תקציבי תשתיות.

ראמז ג'ארייסי: אני הייתי אומר יותר מזה, בתוך הנוסחה של עוגת תקציב שמחולקת לתחומים שונים בנושא של פיתוח, אני כראש עיר תיירות אומר, שעדיף לי אפילו לגזור חלק מהתקציבים המיועדים לפיתוח ולהסב אותם לאחזקת תשתיות מאשר לפתח עוד תשתיות שאין מאיפה לתחזק אותן.

ראמז ג'ארייסי: זה גם מחייב דיון על סדרי עדיפויות.

ראמז ג'ארייסי: אני רוצה לדון גם בנושא של שיווק תיירות.

ראמז ג'ארייסי: להקצות היום כספים רבים בניסיון לשווק שיווק רחב ברחבי העולם, לדעתי, זה בזבוז, כי זה לא יעזור, המציאות היא חזקה וקשה יותר מכל ניסיון להשקיע בשיווק.

ראמז ג'ארייסי: נתקלתי בסיורים רבים, כי לנצרת באה תיירות צליינית בעיקר, עם ראשי כנסיות מאיטליה, מצרפת ואפילו מארצות-הברית בשנה-שנה וחצי האחרונה.

ראמז ג'ארייסי: ניסיתי לשכנע אותם, ולהגיד להם שאין בעיה להגיע לנצרת.

ראמז ג'ארייסי: בסוף הם אמרו לי שתיירות צליינית היא בדרך כלל תיירות שיש בה פן רוחני, שהרוב מממשים אותה פעם, אולי פעמיים בחיים.

ראמז ג'ארייסי: כשהם מגיעים לארץ הקודש, הם רוצים להגיע לכל המקומות הקדושים לנצרות.

ראמז ג'ארייסי: מכיוון שיש להם בעיה להגיע לבית-לחם ולירושלים, הם אומרים שהם יחכו עד שיהיה שקט, ואז יגיעו לכל המקומות האלה.

ראמז ג'ארייסי: אני מדבר על אנשים, שבדרך כלל ארגנו קבוצות של כנסיות שונות.

ראמז ג'ארייסי: לכן, כל עוד המצב הביטחוני והפוליטי באזור מתוח, שום דבר לא ישכנע אותם.

ראמז ג'ארייסי: אולי חלק מהכספים שפעם היו מושקעים בתחום הזה, אפשר להסב לתחום אחר, אבל כן צריך להכין תכניות מגירה, שאפשר לשלוף אותן ולהוציא בצורה מהירה, כשיתחיל להיראות איזשהו אופק של שינוי.

ראמז ג'ארייסי: מצד שני, מה עם השיווק המקומי ועם עמותות התיירות?

ראמז ג'ארייסי: עמותות התיירות לא מקבלות תקציבים, והיום זו הזדמנות.

ראמז ג'ארייסי: כשאני מדבר על כך שצריך פחות להשקיע בשיווק לחוץ לארץ, כי הכדאיות של עלות-תועלת לא מצדיקה השקעה כזאת בהיקף רחב כזה, וזה יכול לפנות כספים שאפשר להסב אותם לשיווק פנימי, זה מתקשר לנושא של עמותות תיירות ותמיכה בהן.

ראמז ג'ארייסי: אני חושב שצריך להתקיים דיון גם על התחום הזה, וצריך להסב יותר כספים לשיווק תיירות פנים היום מאשר להשקיע בתיירות חוץ בגלל השיקול של עלות-תועלת, שיקול של השקעה מול תועלת שאותה השקעה יכולה להביא.

ראמז ג'ארייסי: זה נושא שצריך לקבל התייחסות.

ראמז ג'ארייסי: דבר אחרון שאני רוצה להתייחס אליו, והוא קשור לאזור נצרת, זה פרויקט שקיים במשרד התחבורה, אבל אני מדבר על פעילות שתזרז אותו.

ראמז ג'ארייסי: כשאני מדבר על כל נושא, מתברר שבמציאות הקיימת הוא נושא רב-תחומי - הוא מתקשר לתיירות, אבל לא רק לתיירות.

ראמז ג'ארייסי: מנחת מגידו קיים, אבל אפשר בהשקעה לא גדולה להפוך אותו לשדה תעופה פנימי.

ראמז ג'ארייסי: התכנית קיימת במשרד התחבורה.

ראמז ג'ארייסי: זירוזה, ההשקעה בה ופתרון כל המכשולים כדי להפוך את המנחת הזה לשדה תעופה פנימי, יכולים לתרום רבות גם לעידוד תיירות הפנים וגם לעידוד התיירות באזור נצרת.

ראמז ג'ארייסי: אזור נצרת מושך יותר מ-50% מהתיירות הנכנסת מדי שנה, והוא עשוי להגיע ל-60% ול-70%, כי כשדובר בתכניות הקודמות על 3.5 מיליון תיירים, הן התבססו בעיקר על תיירות צליינית ועל תיירות של העולם הנוצרי, שהוא גם העולם העשיר מאירופה ומארצות-הברית.

ראמז ג'ארייסי: זה יכול להגדיל את אחוז התיירות הנכנסת לאזור נצרת הרבה מעל ל-50% מהתיירות הנכנסת.

ראמז ג'ארייסי: לכן, להשקיע במנחת הזה ולהפוך אותו לשדה תעופה לכל דבר, זה דבר שיכול לתרום רבות.

ראמז ג'ארייסי: אני אציין במשפט אחד את הנושא של תיירות ממזרח אירופה ומרוסיה, שטומנת בחובה פוטנציאל אדיר, וזה בבחינת שינוי במציאות הקיימת.

ראמז ג'ארייסי: זה עשוי להיות פלח שוק לא פחות חשוב מאירופה.

איוב קרא: המנחת בחיפה הוא במרחק של חצי שעה מהמנחת הזה.

ראמז ג'ארייסי: לא, הוא במרחק של כשעה-שעה וחצי.

עודד המאירי: מחיפה לנצרת?

עודד המאירי: אולי ברכיבה על חמור.

ראמז ג'ארייסי: מחיפה למגידו.

עודד המאירי: מחיפה למגידו זה שעה וחצי?

ראמז ג'ארייסי: שעה.

אהרון להב: צריך מנחת לאוטובוסים אצלך בעיר נצרת, כי אין מקום להעמיד אוטובוס תיירים אצלך בעיר.

ראמז ג'ארייסי: יש כמה שאתה רוצה, באזור המעיין יש חניון, שיכול להכיל קרוב ל-40 אוטובוסי תיירות, וזה חניון מוסדר.

אהרון להב: זה רחוק.

ראמז ג'ארייסי: יש באזור של 200 מטר הליכה מהכנסייה חניון ל-250 אוטובוסי תיירות – יש, אבל צריך לשנות מנהגים.

עודד המאירי: יחסית לראשי הרשויות האחרים שדיברו כאן, אני ראש עיר צעיר שמכהן בתפקיד מזה שנה וחצי.

עודד המאירי: אני רוצה לומר כמה דברים גם בתור יושב-ראש הרשות לפיתוח הגליל.

עודד המאירי: ממה שאני למד כאן, לכל ראש רשות יש בעיות שונות ומגוונות.

עודד המאירי: נכון שהתיירות נפגעה בצורה רצינית מאד, אבל לדוגמה בנצרת יש תשתיות מצוינות כבר, כי השקיעו שם הרבה מאד שנים בתשתיות.

עודד המאירי: בצפת אין בכלל תשתיות.

עודד המאירי: בצפת יש שטחים לבתי-מלון, אבל בטבריה חסרים שטחים לבתי-מלון.

עודד המאירי: אני חושב שמה שמאפיין את הדיון כאן זה שלכל אחד יש בעיות מורכבות שלו, וצריך לטפל בהן בצורה נקודתית.

עודד המאירי: יש בעיות ייחודיות לצפת, לטבריה, לנצרת, לגליל העליון, לגליל המערבי ולעכו, וכך צריך לטפל בבעיות.

עודד המאירי: בצפת סך הכל המצב די טוב, ואני די מרוצה.

עודד המאירי: אנחנו בתנופת תשתיות עצומה, שהעיר הזאת לא ידעה מזה 50 שנה.

עודד המאירי: היתה שם הזנחה, ובשנתיים האחרונות ובשלוש השנים הבאות אנחנו הולכים להשקעה של עשרות מיליוני שקלים בשיתוף עם משרד התיירות שהוא המשרד הדומיננטי ובאיגום תקציבי של מספר משרדי ממשלה, כמו: תחבורה, פנים, דתות ושיכון ובינוי.

עודד המאירי: הדברים האלה מתקדמים יפה.

עודד המאירי: יש לנו שלושה בתי-מלון שעובדים יפה מאד לשם שינוי, אמנם על תיירות פנים – מצפה הימים הוא מעל ל-100% תפוסה, ספא כנען זה מלון שכעת גמרו להשקיע בו 70 מיליון שקל, והוא ב-100% תפוסה, ומלון רימונים הוא בתפוסה של 65% בעיקר בסופי שבוע.

עודד המאירי: אנחנו מחכים ליזם שיבוא להרים שם עוד איזשהו בית-מלון, ואני מקווה שהוא גם יגיע.

עודד המאירי: יש איזושהי יזמות גדולה מאד של משקיע, שעומד לבנות רכבל מצפת לטבריה בפרויקט שתשע שנים היה תקוע בוועדות במנהל מקרקעי ישראל.

עודד המאירי: אני לקחתי את הנושא לידיים שלי, ולפני ארבעה חודשים הוא קיבל הקצאת קרקע לתכנון מהמינהל, עבר את כל הפטורים למיניהם במשרד התיירות וכך הלאה.

עודד המאירי: אני מקווה שהדבר הזה יראה את אותותיו.

עודד המאירי: בסך הכל, אני די מרוצה ממה שקורה בצפת.

עודד המאירי: נכון שלצפת היו נכנסים 40 אוטובוסים של תיירים ביום, והיום לא נכנס אוטובוס אחד, אבל תיירות פנים היא תיירות שעובדת.

עודד המאירי: הגליל בסופי שבוע מפוצץ, וקשה להשיג אפילו חדר בצימרים.

עודד המאירי: יש צימרים שהם מיוחדים, ושאליהם באופן מיוחד צריך להזמין מקום חודשיים מראש.

עודד המאירי: לגבי הנושא של הגליל, אני דווקא רוצה לומר לשם שינוי, שאני מחזיק את תיק הרשות לפיתוח הגליל כמעט שנה.

עודד המאירי: בשנה הזאת היו לנו התקדמויות דרמטיות עם הממשלה הזאת.

עודד המאירי: ראש-הממשלה הקים ועדת שרים לנושא הגליל והנגב, ואנחנו הקמנו את הפורום של גליל-נגב ביחד, והתקדמנו התקדמות רצינית מאד, קודם כל בנושא תשתיות.

עודד המאירי: משרד התחבורה ישקיע בחמש השנים הבאות מיליארד ו-619 מיליון שקל בכבישים בגליל, וכל מי שנוסע היום בגליל יכול לראות את המסיביות של העבודה שנעשית, אם זה העלייה החדשה לנצרת, אם זה עוקף עפולה, אם זה מעקף צפת, אם זה הכביש לקריית-שמונה, ואם זה חוצה ישראל שממשיכים את התכנון שלו עד צומת גולני.

עודד המאירי: אני חושב שבסך הכל הדברים האלה מתקדמים יפה.

עודד המאירי: הרכבת מעכו לכרמיאל נכנסת לרמה של תכנון, כך שתוך חמש שנים הרכבת הזאת תעבוד.

עודד המאירי: רכבת עכו-נצרת גם כן יכולה לתרום תרומה משמעותית.

עודד המאירי: רכבת העמק עומדת בתכנון כרגע.

עודד המאירי: אני חושב שהדברים האלה מתקדמים יפה.

עודד המאירי: לגבי הנושא של מנחתים ומנחת מגידו.

עודד המאירי: במנחת מגידו יש בעיות עם משרד הביטחון וצה"ל מתנגד לכך, כך שאין מה לעשות.

עודד המאירי: השדה הזה לא ישודרג, ואין מה לעשות, כי יש לו בעיות ביטחוניות, גם בגלל שהוא קרוב לגבול וגם בגלל הדרישות של צה"ל.

עודד המאירי: לגבי מנחת לביא, ראש המועצה הנבחר, נבחר על סמך העובדה שהוא התנגד לכך.

עודד המאירי: מכיוון שראש מועצה מתנגד למנחת, בני קרייתי רק יכול לחכות שראש המועצה יתחלף, אבל זאת לא הבעיה של הלול.

עודד המאירי: לכן בוועדת שרים החלטנו לרדת משני המנחתים האלה, גם מגידו וגם לביא, ולהתרכז במנחת מחניים.

עודד המאירי: ביום שלישי בשבוע שעבר התקיים דיון רציני בצפון עם שר התחבורה ועם אנשי קיבוץ מחניים, שלמעשה הם אלה שתקעו את ההתקדמות של מנחת מחניים.

עודד המאירי: הגענו לפשרה, שמנחת מחניים ייצא להרחבה מאד גדולה של מנחת של 1,800 מטר, ומטוסי סילון יוכלו לנחות שם.

מנחם זלוצקי: עם הסטה של המסלול.

עודד המאירי: לא, התפשרו במחניים על כך שזה יהיה בלי הסטה, כי יש שם בעיה עם הזוויות ובעיות של מנהל התעופה, שנציגיו גם השתתפו באותו דיון.

עודד המאירי: הדבר הזה סוכם, והוחלט שמחניים יחד עם מנהל התעופה יגישו תכנית משותפת, שאני מקווה שתרוץ בכל הוועדות, כך שנוכל לצעוד עם הדברים האלה קדימה.

עודד המאירי: אני גם כן מאמין, שהמשבר הוא לא משבר נצחי, ואני מאמין שאנחנו נצא מהמשבר הזה.

עודד המאירי: הגליל גם זוכה היום ליותר ביקורים של תלמידי בתי-ספר.

עודד המאירי: זה אמנם לא מביא כסף לבתי-המלון, אבל יש איזושהי פעילות שם.

עודד המאירי: ארגנו את פסטיבל הקלייזמר, שהיה הפסטיבל הכי מוצלח השנה, יומיים אחרי פיגוע מאד קטלני וקשה אצלנו ממש בתוך החצר.

עודד המאירי: הפיגוע שהיה במירון התרחש ביום ראשון, וביום שלישי בכל זאת החלטתי לקיים את הפסטיבל.

עודד המאירי: הגיעו כמעט 120,000 איש לפסטיבל הזה.

עודד המאירי: זה פסטיבל שעושה את שלו.

עודד המאירי: לצערי הרב, טבריה חטפה מכה קשה עם הפסטיבל שלה, אבל זה גם היה בגלל הפיגועים.

עודד המאירי: אני מאמין שעם אטרקציות, עם פיתוח נכון, עם חשיבה נכונה ועם טיפול נקודתי לכל יישוב ויישוב, המצב יכול להיות טוב יותר.

ורד סוויד: טוב ששמעתי גם צד אופטימי.

ורד סוויד: אצלנו בנתניה יש 24 בתי-מלון.

ורד סוויד: נתניה במשך שנים היתה עיר תיירות, וזה היה תחום העיסוק המרכזי של התושבים בעיר.

ורד סוויד: כשאנחנו מדברים על תיירות, הכוונה היא לא רק לעובדי בתי-המלון, אלא לכל העובדים מסביב, החל מנהגי מוניות, עובדים במסעדות ובבתי-קפה, כאשר בשנתיים האחרונות המצב קשה מאד.

ורד סוויד: לעומת שנת 2000 שהיתה שנה מאד טובה לתיירות, יש לנו ירידה של 81% בלינות תיירים ו-15% בלינות ישראלים.

ורד סוויד: עם כל הנתונים הקשים, אנחנו רוצים להודות להנהלת משרד התיירות, שמאד עודדה אותנו בשנתיים האחרונות.

ורד סוויד: אחרי הפיגוע הקשה במלון "פארק", הם הגיעו אלינו באופן אישי לעיר, ועזרו לנו בהקמה של כמה פרויקטים, של מעלית לים, של פיתוח טיילות ודברים נוספים.

ורד סוויד: אישית, אני חושבת שצריך לעשות איזושהי חלוקה של משרדים ממשלתיים שיוצאים לימי עיון, כך שיגיעו גם לערים שנפגעו מהטרור.

ורד סוויד: הזכירו כאן את הספורטיאדה שמתקיימת באילת.

ורד סוויד: אף אחד לא יכול לחייב את ראשי ההסתדרות להעביר אותה למקום אחר, אבל אני חושבת שצריך לתת דוגמה אישית ולעזור לאנשים כדי שלא ייצאו ממעגלי התעסוקה, כי מאד קשה לאנשים באמצע החיים לעשות הסבה מקצועית.

ורד סוויד: אני כן חושבת שצריך להמשיך ולהשקיע בשיווק, למרות הטרור, כי היום הטרור הוא מכה עולמית, הוא קיים בבאלי, הוא קיים בניו-יורק, ואני לא חושבת שזה השיקול העיקרי היום של אדם שיוצא לצרוך נופש.

ורד סוויד: יכול להיות שתיירות צליינית, כפי שהגדרת, יותר מתעניינת ברקע רוחני ולכן היא שונה, אבל במידה ולא נשקיע בשיווק, אנחנו עלולים להימחק, ובאמת ציינת שנפתח לאחרונה השוק של מזרח אירופה.

איוב קרא: אני הייתי רוצה לעבור לנושא של אשרות כניסה לישראל.

איוב קרא: יש טענות כלפי משרד הפנים על קשיים שהוא מערים על אנשים שמגיעים בעיקר ממדינות חבר העמים ומדרום אמריקה.

איוב קרא: איך מתמודדים עם הדבר הזה?

איוב קרא: יחזקאל, אני מבקש שתתייחס לנושא של אשרות הכניסה באופן כללי ולהקלות שצריך לעשות, מאחר שיש טענות קשות מאד מצד תיירים שמגיעים מארצות מסוימות.

יחזקאל לביא: קודם כל, כפי שציינת, הבעיה באשרות כניסה היא בעיקרה לא לגבי האשרות, אלא לגבי כניסתם של "מאפיונרים" שמארגנים קבוצות של עובדים זרים כקבוצות תיירות ומעבירים אותן ארצה, כאשר הם נעלמים פה.

יחזקאל לביא: הגיעו צליינים לנתב"ג, וכעבור חמש דקות הם כבר לא היו, אלא היו על הפיגומים.

יחזקאל לביא: כיושב-ראש ועדת העובדים הזרים בכנסת, אדוני שמע גם כן דיווחים על הדברים האלה.

יחזקאל לביא: זה יוצר בעיה, כי יש מדינות שההסכמים ביניהן לישראל לגבי תיירים הם שונים.

יחזקאל לביא: יש מדינות שנדרשת ויזה ביציאה מאותה מדינה לישראל, ויש מדינות שבהן מקבלים את האשרה בכניסה לארץ.

יחזקאל לביא: בדרך כלל מונחים אנשי ביקורת הגבולות בנתב"ג וגם בנמלי חיפה ואילת לבדוק, במיוחד כשמגיעים אנשים ממדינות מסוימות, את הכניסה ואת המטרות של ההגעה של האנשים הללו, אבל זה לא אומר שאנחנו מערימים קשיים, כיוון שאנחנו לא רוצים שתמשיך להיות אותה זליגה של תיירים שעוברים מתיירות לעבודה.

יחזקאל לביא: את זה אנחנו חייבים למנוע.

יחזקאל לביא: אם יש למישהו דרך יותר טובה לעשות את זה, אהלן וסהלן, אני לא מכיר דרך יותר טובה.

יחזקאל לביא: אגב, אנחנו יותר ליברלים בנושא הזה היום מאשר מדינות רבות באירופה ובאמריקה.

יוסי פייט: אני חבר הנהלת לשכת מארגני התיירות, שזה הגוף שמאגד בתוכו את כל סוכני הנסיעות בארץ שעוסקים בתיירות נכנסת.

יוסי פייט: אני רוצה להתייחס בדיוק לנקודה הזאת של נושא האשרות.

יוסי פייט: אני סוכן מזה 30 שנה, ויש לי הרבה מאד ניסיון בזה.

יוסי פייט: קודמך, מר גפני שישב כאן בראש השולחן, שאל את משרד התיירות מה הוא עושה כדי לקדם את התיירות לאור המצב הקשה.

יוסי פייט: לצערי, אני מוכרח להגיד מניסיוננו שמשרד הפנים זה בדיוק הגוף שמפריע על מנת להביא את התיירות בהיקפים שהיינו יכולים להביא, למרות המצב.

יוסי פייט: מאז ומתמיד היו ארצות שתושביהן צריכים לקבל ויזה.

יוסי פייט: ביתר שאת, בגלל המצב הביטחוני, הפרדוקס הוא שאותן מדינות שתושביהן צריכים לקבל ויזה, הן המדינות שמייצרות את התיירות, ומדוע?

יוסי פייט: בחלק מהארצות האלה לא רואים CNN ולא רואים תכניות טלוויזיה במגוון כזה.

יוסי פייט: מדובר באנשים בעלי יכולות יותר נמוכות, ודווקא משם יש ביקוש.

יוסי פייט: פה מתחיל תהליך ארוך ומייגע של התייר ושל סוכן הנסיעות בצד השני של הים, שרוצה לקבל את אותה ויזה מיוחלת.

יוסי פייט: בהרבה מאד מקרים, הדרישות מהתייר הן פשוט לא הגיוניות.

יוסי פייט: אני הייתי אפילו מעיז ואומר, שהדרישות הן דרישות מתעללות, ויש דוגמאות שאני אתייחס אליהן.

יוסי פייט: בסופו של דבר, יוצא למדינה שם שתהליך קבלת הוויזה, כולל התהליך של הגעה לארץ ומעבר חוויה בלתי נעימה עם הבקר בשדה התעופה, מוציא לנו שם מאד מאד גרוע, ולכן אנשים לא רוצים לבוא לכאן.

יוסי פייט: לפני שבוע או שבועיים היה יריד תיירותי בוורשה.

יוסי פייט: יצאנו לשם, והשקענו את הכסף שהיינו צריכים להשקיע שם.

יוסי פייט: דוכן ישראל היה עלוב, ההשקעה בדוכן היתה עלובה, ולכן אף אחד לא ניגש אליו.

יוסי פייט: אני עובד עם פולין כבר שנים, ואני בעצמי דובר את השפה.

יוסי פייט: בשנת 2000 אני הבאתי 60 קבוצות מפולין.

יוסי פייט: הטענות הן פשוט כבדות.

יוסי פייט: מדינת-ישראל עשתה זאת משיקולים שלה, משיקולים כלכליים של השבחת מטוסים, ואני לא אכנס לזה.

יוסי פייט: פעם פולין היתה צריכה ויזה.

יוסי פייט: ביום מן הימים, לאחר ביקור של ראש ממשלת פולין בישראל, הגיעו אתו להסדר שביטל את הויזה, אבל זה לא הביא למצב כלכלי טוב יותר בפולין.

יוסי פייט: עדיין יש ביקוש לאותם עובדים זרים, שבאים SO CALLED תחת המסווה של תייר.

יוסי פייט: הם ממשיכים לבוא, רק שהיום הם יכולים להיכנס.

יוסי פייט: מהונגריה, למשל, בורחים אנשים.

יחזקאל לביא: זה לא היה השיקול, אתה יודע בדיוק מה היה השיקול.

יוסי פייט: אם היו בודקים סטטיסטית את אלה שהולכים לגור במלון רנסנס, ובודקים מאיזה ארצות הם מגיעים, היו מוצאים שם הרבה מאד פולנים, אבל יחד עם זה הורידו לפולין את הצורך בויזה.

יחזקאל לביא: אני אומר לך שזה לא נכון.

יוסי פייט: אני סוכן נסיעות.

עודד המאירי: ישבתי עם שר האוצר לפני שבוע, והוא סיפר לי שהגיעו נותני האשראי למדינת-ישראל, בעלי הבנק מלונדון.

עודד המאירי: עצרו אותם בבן-גוריון ולא נתנו להם להיכנס לארץ, כי חשבו שהם עובדים זרים.

יוסי פייט: זה כבר נאמר וזאת קלישאה, שלא כל תייר הוא מאפיונר ולא כל תיירת היא נערת ליווי.

יוסי פייט: לפני שבוע הגיעה תיירת מרוסיה למלון חמישה כוכבים, ל"נובוטל" בים המלח, תיירת עם הרבה מאד כסף.

יוסי פייט: היא קנתה 14 יום במלון חמישה כוכבים, ובים המלח התשתית היא רק של מלונות חמישה כוכבים, מלבד מלון אחד שלושה כוכבים.

יוסי פייט: זה עולה הרבה מאד כסף לבוא ל-14 יום לטיפול פסוריאזיס.

יוסי פייט: זו אישה שיש לה כתם אדום נוראי על הפרצוף, ועינו אותה במשך שעתיים בנתב"ג, כי היא לא מצאה חן בעיני הבקרית.

יוסי פייט: זו שרירות לב.

יוסי פייט: ברגע שהמדינה הורידה את האלמנט של הוויזה, מהונגריה לדוגמה, כי היו שיקולים אחרים, החסם הזה ירד, התייר כבר מגיע ולא צריך ויזה, ואז מי מחליט האם התייר ייכנס או לא?

יוסי פייט: אותו בקר תורן בשדה התעופה.

יוסי פייט: לפעמים זה בחור צעיר, לפעמים זאת בחורה צעירה, לפעמים זאת עולה חדשה שצריך את שירותיה בתור מתרגמת, וכל התיירות וכל התשתית של מיליוני דולרים שמשקיעים פה עומדת על אותו בקר, שהוא הש"ג של המדינה הזאת, והוא הוא שבכוחו להעיף קבוצה של 40 איש ולהעלות אותם חזרה למטוס, אז לאן הגענו?

יוסי פייט: אין ביקורת שנייה, אין יכולת ערעור, ואי אפשר לדבר עם האדם הזה ולא לטלפן אליו.

יחזקאל לביא: האם אדוני היה בארצות-הברית?

יוסי פייט: אני חייתי חמש שנים בארצות-הברית.

יחזקאל לביא: האם אדוני ראה איך מנהלים שם את העסק הזה?

יוסי פייט: אם תינתן לי האפשרות, אני אתייחס למה שאמרת, אבל אני בכל זאת רוצה להתקדם בנקודה הזאת.

יוסי פייט: יש לנו מצב נוסף – אני מאד מבקש שהפורום הזה ישכנע את אנשי משרד הפנים לתת מענה גם בזמן שביתות.

יוסי פייט: מעבר לצרה שיש לנו מבחינות פוליטיות שהתיירות לא מגיעה, יש בעיות של עונתיות, כי יש עונות שהתיירות לא מגיעה ויש בעיות של מטבע זר.

יוסי פייט: אנחנו הרי נסמכנו כולנו על הדולר, וכשהדולר היה חזק, התיירים לא באו.

יוסי פייט: יש לנו כל-כך הרבה סיבות לכך שהתיירים לא מגיעים לכאן, אז הנושא הזה של הוויזות זו מכה שאפשר להתגבר עליה, משום שכבר הוכח בוודאות שאותה מסננת שדרכה מעבירה תיירים בעזרת הוויזה היא מסננת שפשטה את הרגל, כי אחרת לא היו פה 300,000 עובדים זרים.

יוסי פייט: העובדה שהם כאן, מוכיחה שאנחנו שומרים כאן על אורוות שאין בהן סוסים, על מה אנחנו שומרים?

יוסי פייט: משרד התיירות מתכנן השקעות מסיביות בהבאת תיירות מרוסיה, מחבר העמים, מאוקראינה ומארצות אחרות.

יוסי פייט: ההשקעות האלה ילכו לטמיון, אם לא נרחיב את החורים באותה מסננת.

יוסי פייט: חייבת להיות פתיחות וחייבת להיות הבנה.

יוסי פייט: יש מדינות, כמו: הודו, סין, המזרח הרחוק ודרום אמריקה, שיש מהן ביקוש לתיירות.

יוסי פייט: המדינות האלה הן לא אנטי ישראליות, ואפשר להביא תיירים משם גם במצב חירום.

יוסי פייט: בואו נראה מה קרה הקיץ הזה בצרפת.

יוסי פייט: סוכן אחד הביא להיקף עסקים של 10 מיליון דולר בקיץ הזה מצרפת, ומדוע?

יוסי פייט: כי יהדות צרפת התגייסה לעניין, באה בהמוניה והציפה את הארץ.

יוסי פייט: זאת אומרת שאפשר לבוא בתקופות משבר ואפשר לעשות את זה.

יוסי פייט: אם היינו משחררים ולו במעט את המסננת הדקיקה הזאת בנושא הוויזות, למרות המצב, היו מגיעים למדינה תיירים.

יוסי פייט: זאת קריאה נרגשת שלנו, כדי שייעשה מה שצריך לעשות.

יוסי פייט: אין מנגנון במשרד הפנים, שמטפל בתקופת שביתה.

יוסי פייט: מותר למשרד הפנים להיות בשביתה, כולנו לפעמים שובתים, אבל ברגע שהמשרד הזה בשביתה, צריך להבין שזה משרד שמטפל בבני-אדם, ושאנשים נתקעים בנמלי תעופה בחוץ לארץ.

יוסי פייט: אני מדבר על אנשים שצריכים לקבל את הוויזה ויצאו כבר לדרך.

יוסי פייט: היתה לי קבוצה – אמנם זה היה בשביתה הקודמת במשרד הפנים – שיצאה לדרך, אבל היא החליטה לבקר קודם במצרים.

יוסי פייט: הוויזה מהארץ עדיין לא הגיעה לכל הקבוצה.

יוסי פייט: היא יצאה לדרכה, היא גמרה את הסיור במצרים, הגיעה לגבול במסוף רפיח, ואז משרד הפנים נכנס לשביתה.

יוסי פייט: האוטובוס המצרי הביא אותם למסוף ונסע.

יוסי פייט: הם עברו בין המסוף המצרי למסוף הישראלי, והמסוף הישראלי היה בשביתה, כי משרד הפנים בשביתה.

יוסי פייט: הקבוצה הזאת, 40 פנסיונרים, היתה שלושה ימים ושלושה לילות במעבר הגבול ברפיח בלי אוכל, בלי שתייה ובלי תשתית לשירותים, כי במשרד הפנים אין עם מי לדבר.

יוסי פייט: יש ועדת חריגים במשרד הפנים במקרים כאלה, אבל לדבר אליהם זה כמו לדבר אל הקיר.

יוסי פייט: אני שוב אומר שאני לא כופר בזכותו של אותו חבר ועד לשבות, אבל כמו שאמר קודמי, במצבי חירום המדינה עושה כל מיני דברים.

יוסי פייט: כשיש שביתה במכס, אומרים לכולם לעבור בלי ביקורת.

יוסי פייט: אותו דבר צריך לעשות פה.

איוב קרא: תודה רבה.

איוב קרא: אני רוצה לסכם את הדברים.

איוב קרא: כיושב-ראש ועדת העובדים הזרים בכנסת, אני רוצה שתדעו שיש לסוגייה הזאת השלכות על התיירות, אבל אני לא אכנס לפרטים.

איוב קרא: אין לי ספק שזה משליך על הנכנסים לישראל.

איוב קרא: הוועדה פונה למשרד הפנים, ומבקשת ממנו להתייחס ביתר זהירות לנושא מתן או אי מתן אשרות הכניסה לישראל, על מנת שלא לפגוע בכניסת תיירים ממזרח אירופה לארץ.

איוב קרא: הוועדה מבקשת ממשרד הפנים לבוא בדברים עם ראש עיריית טבריה, על מנת לבחון דרכים להתמודד עם בעיית בניית בתי-מלון חדשים בעיר.

יחזקאל לביא: זה לא רק עניין של משרד הפנים, אלא גם של מנהל מקרקעי ישראל.

איוב קרא: אני פונה גם למנהל מקרקעי ישראל.

איוב קרא: לפי בקשת ראש עיריית נצרת, הוועדה תקיים דיון רב-משרדי בנושא הארנונה, כולל בדיקת אפשרות להמיר תקציבי פיתוח לאחזקה, דיון שצריך לערוך בהקדם.

איוב קרא: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.