ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 471, 2002-10-06 12:00

משה גפני: שלום לכולם.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: על סדר היום רמת חובב: מבנה המועצה ובעיות באיכות הסביבה.

משה גפני: יש הטוענים לסכנה אקולוגית; יש הטוענים לסכנה לאיכות הסביבה במובן החמור – לכל האזור: באר שבע, הנגב, ירוחם, דימונה.

משה גפני: פנו אליי רבים בבקשה להעלות את הנושא לדיון, ובעיקר פנה ח"כ בוים.

משה גפני: בעצה אחת אתו החלטתי על קיום השייבה הזאת.

משה גפני: אני מבקש מח"כ בוים, גם כאיש הדרום, להציג את הנושא.

זאב בוים: נושא רמת חובב אינו חדש.

זאב בוים: אך נדמה שהבעיות אינן נפתרות ואף נעשות חריפות אולי.

זאב בוים: קרוב לוודאי שיש במקום מטרדים קשים: זיהום מי תהום, ריחות חריפים מאוד.

זאב בוים: סבל רב נגרם לאוכלוסייה מסביב ברדיוסים גדולים למדי.

זאב בוים: אינני רוצה לקבוע קביעות על הקשר הישיר בין המטרדים לבין בריאות התושבים, אני יודע שהדברים שנויים במחלוקת ונבדקים די הרבה, אך עושה רושם שהם אינם משתפרים אלא מחמירים.

זאב בוים: אנחנו שומעים על יחידות בצבא שאינן מתאמנות במקום עוד, אני מניח שנציגי צה"ל בדיון ידברו על הנושא.

זאב בוים: אני מקורב לעניין: בכנסת הקודמת היו כמה וכמה דיונים בנושא במסגרת ועדת הפנים ואיכות הסביבה ובמסגרת שדולת הנגב שעמדתי בראשה.

זאב בוים: היו גם ביקורים במועצה וישיבות עם המועצה ועם נציגי התעשיות שנמצאות במקום.

זאב בוים: אך כאמור דומה שהדברים נעשים גרועים יותר.

זאב בוים: רק לאחרונה נודע לי שהייתה ישיבה עם מבקר המדינה בנושא זה בוועדה לענייני ביקורת המדינה.

זאב בוים: נדמה לי שחלק מהנוכחים כאן השתתפו גם בישיבה ההיא.

זאב בוים: אינני יודע מה היו מסקנות אותה ישיבה.

זאב בוים: אני ביקשתי שהנושא יידון גם בוועדה זו.

זאב בוים: מעבר לסוגיה המקצועית – שהיא בעיה גדולה מאוד, משום שלאנשי המקצוע עמדות מנוגדות וזה חלק מהקושי לטפל בנושא – יש גם סוגיות אחרות.

זאב בוים: רמת חובב היא מסגרת מיוחדת מבחינה מוניציפלית.

זאב בוים: נדמה לי שיש שתי מועצות תעשייתיות בארץ, לפי חוק מיוחד.

זאב בוים: החוק הזה איננו מעודכן ולדעתי יש לבצע בו שינויים בכל הנוגע למסגרת שמטפלת באתר ומפעילה אותו.

זאב בוים: יו"ר המועצה התעשייתית נוכח כאן היום, ולדעתי לא נכון שבהרכב המועצה היום לא יהיה נציג למשרד לאיכות הסביבה.

זאב בוים: בשעתו טיפל משרד הפנים בנושא איכות הסביבה; אך המשרד לאיכות הסביבה קיים לא מעט שנים, ועד כמה שאני יודע אין נציג קבוע, סטטוטורי, של משרד זה במועצה התעשייתית.

זאב בוים: יש עוד נושאים שנוגעים להרכב חברי המועצה: אין ביטוי לגופים מקצועיים.

זאב בוים: הנציגים הללו מגיעים לדיונים כמוזמנים אך הם אינם נציגים ששומעים את דעתם באופן קבוע.

זאב בוים: לדעתי גם כאן יש לבצע שינוי.

זאב בוים: זה אינו רק עניין מנהלי ופרוצדורלי; שינויים מתאימים בהרכב המועצה עשויים לסייע להפעלה נכונה יותר של המועצה.

זאב בוים: נמצא בדיון גם שמואל ריפמן, שהיה חבר במועצה ובשעתו עזב על רקע בעיות שונות.

זאב בוים: הוא מתגורר באזור ומכיר היטב את המצב.

זאב בוים: נוכח כאן גם מנהל המחוז של המשרד לאיכות הסביבה ובוודאי הוא מכיר את הדברים היטב.

זאב בוים: מכל האחרים אציין במיוחד את פעלה של בלהה גבעון, שמרכזת את העמותה "נגב בר קיימא" שממנה אני מעודכן על המתרחש.

משה גפני: אני מבקש לשמוע ראשית את ראש המועצה התעשייתית.

משה גפני: אני מבקש שהוא יתאר את מה שמתרחש במקום ואת מבנה המועצה בהתייחס להערותיו של ח"כ בוים.

משה גפני: אני מבקש ממנו, כיוון שגם הוא כמוני אדם דתי, לספר אם עבדו שם בראש השנה.

צבי כהן: הנושא רציני מאוד והישיבה הזאת חשובה מאוד.

צבי כהן: בכל הקשור לאפיונה ולהרכבה של המועצה אני אינני הכתובת.

צבי כהן: אני מניח שהכתובת היא הכנסת.

משה גפני: אנחנו איננו מרכיבים את המועצה.

משה גפני: מי שמרכיב אותה הוא משרד הפנים.

משה גפני: תפקידנו לפקח על המשרד ולאשר דברים שהוא מביא לפנינו.

משה גפני: אני מבקש לדעת מהן העובדות היום: מי חברים במועצה?

זאב בוים: למעשה הנושא מגיע לוועדת הפנים לא רק לאישור.

זאב בוים: אם אנחנו חברי הכנסת ויו"ר הוועדה נגיע למסקנה שצריך לתקן את החוק שנוגע להרכב מועצה – אכן העניין מונח לפתחנו.

צבי כהן: אני יכול לתת אינפורמציה גרדא.

צבי כהן: רמת חובב מורכבת מתשעה חברים.

צבי כהן: יש בה שלושה נציגי רשויות – משה בורוכוב, נציג עיריית באר שבע, שאול לוי, נציגו של שמואל ריפמן ונציג נוסף הוא ראש המועצה אשכול.

צבי כהן: יש שלושה חברים נוספים שהם נציגי המפעלים הגדולים.

צבי כהן: ויש עוד שלושה חברים שמיוצגים על-ידי משרדי הממשלה: נציגת משרד הבריאות היא מנהלת המחוז, יש נציג למשרד הפנים וכן למשרד התעשייה והמסחר.

צבי כהן: אם כן מלבד נציגי המפעלים יש נציגים למשרדי ממשלה ונציגים לרשויות הסובבות את רמת חובב.

צבי כהן: המועצה עובדת כמו רשות מקומית לכל דבר.

צבי כהן: נכון שיש לה פקודה מיוחדת לרשות מקומית תעשייתית, אך רובה ככולה מאופיינת על-ידי מערכות מוניציפליות.

צבי כהן: מעבר לנושאים השוטפים רמת חובב עוסקת בעיקר בנושאי איכות הסביבה.

צבי כהן: לנושא זה מוקדש כמעט 80% מהתקציב.

צבי כהן: למעט המנהלה, שמיוצגת בצורה צנועה בתקציב, הסכומים מנותבים לאיכות הסביבה.

צבי כהן: אני משמש ראש מועצת רמת חובב כארבעה חודשים.

צבי כהן: בתקופה האחרונה החמירו הריחות החמורים שתושבי הנגב סובלים מהם.

צבי כהן: זכותם של התושבים לנשום אוויר צח ונקי, ומחובתנו לאפשר זאת.

צבי כהן: רמת חובב היא האזור המנוטר והמפוקח ביותר במדינה.

צבי כהן: מתבצעים בו ניטורים ובדיקות מדי יום ביומו.

צבי כהן: יש צוות של המועצה שמגיע לנטר בכל מקום שמקבלים בו קריאות.

צבי כהן: יש נתונים מדויקים.

צבי כהן: חלק מהבעיה קשור ברמת חובב וחלק אחר אינו קשור בה.

צבי כהן: ברכות האידוי ברמת חובב היו הבעיה האמתית בתקופה הזאת.

צבי כהן: שתי ברכות מתוך תשע ברכות יצרו את המצב הקשה בנגב.

צבי כהן: הברכות קמו אחרי ההחלטה שמי השפכים של רמת חובב לא יגיעו לוואדי.

צבי כהן: בעשר השנים האחרונות החליטו החלטה אסטרטגית להקים ברכות אידוי ומשקיעים בהן כספים בצורה חסרת תקדים.

צבי כהן: לא נעשו שם פשרות בהקמתן.

צבי כהן: המשרדים הנוגעים לעניין ליוו את ההקמה.

צבי כהן: קודמיי לתפקיד עשו את שמוטל עליהם בעניין זה.

צבי כהן: שתיים מהברכות שגרמו למטרדי הריח זכו לטיפול נמרץ בצורה אמתית ללא סייגים.

צבי כהן: המועצה עצמה מתייעצת עם גורמים מקצועיים בכירים שנמצאים גם בדיון כאן.

צבי כהן: הם מאפיינים את המפגעים בברכות ומצביעים על החומרים שגורמים לכך.

צבי כהן: אנחנו מטפלים בדברים.

צבי כהן: גם אם יש רק השערה שיש חומר שיכול לסייע אנחנו רוכשים אותו, ואפילו מביאים אותו מעבר לים – כך עשינו בתקופה האחרונה.

צבי כהן: בתקופה האחרונה לפחות יש תוצאות די חיוביות לטיפול.

צבי כהן: אנשי המקצוע יוכלו לפרט בנושא זה בהמשך.

משה גפני: אתה מרוצה ממה שקורה ברמת חובב, מר כהן?

צבי כהן: בהחלט לא.

צבי כהן: אינני תושב הנגב אבל אני לן בנגב לא מעט.

צבי כהן: אני חש את הנזק.

צבי כהן: אני יודע מה הסבל שסובלים התושבים.

צבי כהן: בתקופתנו החלטנו כמה החלטות, וחלקן מהפכניות.

צבי כהן: המועצה בראשותי ובראשות צוות מכובד קיבלה החלטות ברמה האסטרטגית.

צבי כהן: הוחלט שבתוך שנתיים וחצי תופסק הזרמת השפכים לברכות האידוי.

צבי כהן: עד אז הברכות יעברו טיפול נקודתי, קצר טווח ובינוני.

צבי כהן: בסוף קיום ההחלטות תהיה בשורה לנגב ותופסק הזרמת השפכים לברכות.

צבי כהן: בדקנו כל הצעה למניעת ריחות בברכות, ואפילו היא ספק של ספק.

צבי כהן: ביצענו חלק מהדברים.

צבי כהן: דברים אחרים, שלא עלו יפה בפיילוט שבוצע בזמנו, לא בוצעו.

משה גפני: אני מבקש לשמוע את תגובתו של מר ריפמן, שהיה לשעבר חבר מועצה ברמת חובב.

צבי כהן: המועצה שמר ריפמן עומד בראשה עדיין חברה במועצת רמת חובב.

שמואל ריפמן: אני מבקש מהיו"ר שלא יאפשר לאיש לדבר בנושאים המקצועיים.

שמואל ריפמן: אם הדברים המקצועיים יידונו הוועדה תיעטף בכמויות של נתונים מקצועיים, בקטריות, נוסחאות ועוד ועוד.

שמואל ריפמן: עלינו לבדוק אם המבנה הארגוני שפועל ברמת חובב אחרי 20 שנה הוא המבנה הנכון.

שמואל ריפמן: רמת חובב קיימת, ולא נסגור אותה.

שמואל ריפמן: עובדים שם אנשים, והתעשייה מביאה כסף למדינה.

שמואל ריפמן: אך כולנו, כל תושבי הנגב, סובלים במשך עשרים שנה.

שמואל ריפמן: מר צבי כהן נכנס לתפקיד כעת, אך אין לי שום טענה אליו.

שמואל ריפמן: מתקופתו של ראש המועצה משה אבא יש עליות וירידות בעניין זה.

שמואל ריפמן: זה לא נוגע לראש מועצה כזה או אחר.

שמואל ריפמן: יש ליקוי בסיסי במבנה.

שמואל ריפמן: אנחנו דורשים שייצרו מערכת כזאת שתאפשר לנו, תושבי הנגב, לחיות עם התעשייה הכימית.

שמואל ריפמן: בחודשים האחרונים אנשים סובלים קשה מהריחות.

שמואל ריפמן: אינני עוסק בנושא הבריאותי, כיצד משפיעים הריחות על הבריאות – וייתכן שהם אינם משפיעים.

מרים טירקל: הם משפיעים.

שמואל ריפמן: יש לדעתי שלושה גורמים עיקריים.

שמואל ריפמן: הראשון הוא המשרד לאיכות הסביבה.

שמואל ריפמן: צריך להקים ועדת חקירה ממלכתית שתבדוק אם המשרד לאיכות הסביבה עושה את מה שהוא צריך לעשות ברמת חובב, בהסתכלות על עשר שנים לאחור ועל חמש שנים קדימה.

שמואל ריפמן: הגורם השני הוא מבנה המועצה.

שמואל ריפמן: יש לבחון אם מעבר למטרות הכלכליות המבנה הארגוני של המועצה יכול גם לשמור על רווחתם של תושבי הנגב.

שמואל ריפמן: הגורם השלישי הוא הפתרון לבעיית השפכים.

שמואל ריפמן: אני שומע על כך עשר שנים.

שמואל ריפמן: דיברו על העברת צינור לים.

שמואל ריפמן: אינני יודע, ייתכן שזה פתרון.

שמואל ריפמן: ייתכן שזאת הצעה מדהימה.

שמואל ריפמן: כולנו יודעים שיש בעיה קשה בגלל ברכות האידוי.

שמואל ריפמן: יש 1,200 דונם של ברכות אידוי והממוצע הוא 10 מילימטר התאיידות ביום.

שמואל ריפמן: הפיזור של האידוי תלוי ברוח.

שמואל ריפמן: צריך לפתור את הבעיה הזאת במהירות.

שמואל ריפמן: גם אם ההצעה להעביר צינור היא אמתית, יידרשו להשלמתה שבע שנים מהיום – ואינני מדבר על ההתנגדויות.

שמואל ריפמן: כתבתי ליו"ר הוועדה מכתב ובו שלושה סעיפים ברורים.

שמואל ריפמן: אני מציע לעסוק במבנה הארגוני של המועצה ובתפקוד הממשלה בנוגע לרמת חובב.

משה גפני: מר ריפמן, אתה, ראש מועצה, מבין בכל מה שנעשה במועצה שלך או נעזר במומחים?

משה גפני: האם בראש המועצה התעשייתית צריך לעמוד תעשיין או מומחה לאיכות סביבה?

משה גפני: השאלה תגיע רחוק עוד יותר.

משה גפני: הרי אם כן שר הבריאות צריך להיות רופא ושר התחבורה צריך להיות נהג לפחות.

שמואל ריפמן: ההבדל בין המועצה המקומית התעשייתית רמת חובב לבין רשויות אחרות הוא שמשלמי המסים הם 8-7 מפעלים ולא תושבים.

שמואל ריפמן: תושב ירושלים שאיננו מרוצה מפעילות העירייה שלו יכול לפעול.

שמואל ריפמן: במקרה הזה מי שמשלמים את המסים, המפעלים, הם גם בעלי הבית.

צבי כהן: הם שלושה חברים מתוך כל המועצה.

שמואל ריפמן: הייתי בסרט הזה, אני מכיר את הדברים.

שמואל ריפמן: בסופו של דבר נציגי המפעלים הם בעלי הבית.

שמואל ריפמן: לכן זהו מבנה מיוחד.

שמואל ריפמן: ייתכן שצריך שימונה ראש מועצה ולידו יכהן אדם מקצועי.

שמואל ריפמן: יש ודאי יותר מפתרון אחד.

שמואל ריפמן: אולם יש לדון במבנה.

שמואל ריפמן: היום מי שקובעים את כל מה שקורה ברמת חובב הם המפעלים.

שמואל ריפמן: הם משלמי המסים; אין תושבים.

שמואל ריפמן: זאת בעיה שיש להתמודד עמה.

שמואל ריפמן: אני מבקש להזכיר גם שהארנונה במועצה נמוכה מאוד.

שמואל ריפמן: זה המבנה של המועצה.

שמואל ריפמן: הארנונה נמוכה יותר מכל אזורי התעשייה האחרים.

שמואל ריפמן: כל השאר הוא בשיטת האגרות.

שמואל ריפמן: צריך ללמוד את שיטות ההתחשבנות הללו.

שמואל ריפמן: אינני רוצה לחזור ולהתווכח בשאלה אם הפליטות מהארובות או החומר שמתאדה מהברכות הם הגורמים לזיהום.

שמואל ריפמן: לאורך זמן מדובר בבעיה ארגונית ואני מבקש מוועדת הפנים ואיכות הסביבה לטפל בנושא בכל הרצינות, כי הגענו לסוף הדרך.

חיים בלומנבלט: אני ראש מחלקת תכנון אסטרטגי ותשתיות באגף התכנון במטה הכללי.

חיים בלומנבלט: בעמוד השלישי של קובץ העמודים שמסרתי ליו"ר הוועדה הוא יוכל לראות את התשובה לשאלתו.

חיים בלומנבלט: בשנת 1997 הורה קצין רפואה ראשי על פינוי מחנה מנוס, שהיה קרוב מאוד למקום.

חיים בלומנבלט: הוא עשה זאת מתוך חשש לבריאותם של חיילים שהתאמנו שם.

חיים בלומנבלט: בהמשך הוצאנו הוראות מפורטות שקובעות למי מותר לעבור שם, כמה זמן מותר לשהות שם, באילו תנאים, מה תהיה השהייה המצרפית המרבית שמותרת לחייל באזור ועוד.

חיים בלומנבלט: לא עשינו זאת לנוכח הוכחות חד משמעיות שהתופעה מזיקה, אך היו לנו תופעות של תחלואה ברמה מסוימת שהטרידה אותנו ולכן הורה קצין רפואה ראשי לפנות את המחנה.

חיים בלומנבלט: בהמשך גרענו גם משטח האש.

חיים בלומנבלט: האזור מוקף שטחי אש.

חיים בלומנבלט: הרחבנו גריעה שהייתה מתוכננת מסביב למתקן כדי שהחיילים לא ייכנסו לסביבה שחשבנו שהיא עלולה להיות מזיקה.

חיים בלומנבלט: לכן התשובה הקצרה לשאלתו של יו"ר הוועדה חיובית באופן חד משמעי.

חיים בלומנבלט: בשנה האחרונה הצבא, מהמטה הכללי ולמטה, עוסק בסוגיה בצורה אינטנסיבית.

חיים בלומנבלט: לפני יותר משנה התחלנו לקבל פניות חוזרות ונשנות מהאנשים שלנו בבסיס חצרים ובהן תלונות על איכות חיים ירודה וכן על מיחושים, כאבי ראש, בחילות וכדומה.

חיים בלומנבלט: הבסיס קרוב מאוד לבאר שבע, כידוע, וכן לקיבוץ חצרים.

חיים בלומנבלט: העברנו את הפניות הללו למי שאנחנו מעבירים אותן בדרך כלל.

חיים בלומנבלט: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה טוב מאוד עם המשרד לאיכות הסביבה, ויש לנו דו-שיח מתמשך עמם.

חיים בלומנבלט: אך בשלב מסוים הרגשתי, כמי שיש לו אחריות מטה כללי על נושא איכות הסביבה, שאיננו נותנים תשובות ראויות לאנשים שלנו בבסיס.

חיים בלומנבלט: כינסנו אצלנו ישיבה רחבה והקמנו כמה צוותים לטפל בנושא.

חיים בלומנבלט: ייתכן שזה נראה מוזר שהצבא מוליך תהליך שהיה צריך אולי להתרחש אחרת, אך זה המצב בפועל.

חיים בלומנבלט: קיימנו דיון פתיחה בנושא, הקמנו צוות היגוי שהתכנס מאז פעמיים או שלוש פעמים, וצוות ההיגוי הקים שני צוותי משנה ששותפים להם גורמים מכל המשרדים הרלוונטיים: משרד הבריאות, המשרד לאיכות הסביבה, המועצה התעשייתית רמת חובב.

חיים בלומנבלט: כולם שותפים לתהליך.

חיים בלומנבלט: הוקם צוות משנה למיפוי חומרים וצוות משנה לתקינה.

חיים בלומנבלט: הצוות הראשון אמור להציע פתרון, לתאר אילו חומרים יש בשטח, מה מרעיל, מה יש לבדוק.

חיים בלומנבלט: הרגשתי שאם לא נתמקד נבזבז עוד זמן.

משה גפני: אנחנו מנהלים שתי מדינות?

חיים בלומנבלט: יש מדינה אחת, ולא הצבא מנהל אותה.

חיים בלומנבלט: לצבא יש אינטרס משלו.

משה גפני: הדברים מובנים, הצבא חושש שיבואו אליו בטענות כמו שהיה בנחל הקישון.

משה גפני: אך זהו נושא אזרחי לחלוטין שעלול לפגוע בבריאותם של חיילים, אזרחים, נשים, ילדים, מבוגרים.

משה גפני: למה אתם, הצבא, צריכים לשבת בנפרד?

זאב בוים: ח"כ גפני, למה אתה בא בטענות אל אל"מ בלומנבלט?

משה גפני: אינני בא בטענות, דרך דבריי אלה אני בא בטענות למישהו אחר.

חיים בלומנבלט: האחריות שלי היא כלפי החיילים.

חיים בלומנבלט: אני לא אמתין.

חיים בלומנבלט: אני מתקדם מהר ככל האפשר, זאת האחריות שלי ושל החיילים בצה"ל.

חיים בלומנבלט: ככל שאני יכול לרתום את משרדי הממשלה אני עושה זאת.

חיים בלומנבלט: אני אומר שוב: יש הירתמות מלאה של משרדי הממשלה והגורמים השונים לתהליך.

חיים בלומנבלט: גם אם הוא איננו מתקדם בקצב הצבאי שהייתי רוצה בו.

חיים בלומנבלט: אך זוהי סוגיה סבוכה, ואנחנו מתקדמים בה.

חיים בלומנבלט: את השאלה בנוגע לפעילות משרדי הממשלה אתם צריכים לשאול קודם כול את עצמכם.

חיים בלומנבלט: ככל שהדברים תלויים בצה"ל, לא נמתין.

חיים בלומנבלט: נרתום לכך גם את המשרדים האחרים.

חיים בלומנבלט: אנחנו נמצאים בשלב די מתקדם של העבודה.

חיים בלומנבלט: ממצאי הביניים של שני צוותי המשנה הוצגו.

חיים בלומנבלט: בעוד כחודש אמורים צוותי המשנה להציג את התוצר הסופי של העבודות שלהם.

חיים בלומנבלט: בשלב הראשון שלאחר מכן כוונתנו להגיע לניטור רציף.

חיים בלומנבלט: אנחנו מכירים את מה שמתואר כאן.

חיים בלומנבלט: ביום-יום אדם מבסיס חצרים מתלונן על ריחות רעים ועל צריבה בעיניים, אחרי חצי שעה או ארבעים דקות מגיעה ניידת ניטור של המועצה, היא מבצעת ניטור, לא מוצאת שום דבר שהוא ברמת סיכון או רעל – ואגב אינני טוען שהוא קיים, אני רק מתאר את התהליך; הקריאה נסגרת, הניידת חוזרת.

חיים בלומנבלט: התהליך הזה קורה מדי פעם.

חיים בלומנבלט: אין בכך תשובה מספקת בעיניי.

חיים בלומנבלט: היא דוגמת את המרחב הגאוגרפי ואת מרחב הזמן בנקודה מסוימת מאוד, שאינה מייצגת.

חיים בלומנבלט: סוכם שאנחנו נשאף להגיע למודל של ניטור רציף במרחב גאוגרפי ידוע.

חיים בלומנבלט: המרחב הגאוגרפי הראשון שאנחנו מכוונים אליו בתור ניסוי הוא חצרים.

חיים בלומנבלט: אין הכוונה לבצע ניטור בארובות של המפעלים.

חיים בלומנבלט: זה לא מעניין אותנו.

חיים בלומנבלט: שמענו שהדבר מתבצע, שיש משרדי ממשלה שאחראיים לבדוק שהדברים מבוצעים.

חיים בלומנבלט: אך אנחנו איננו מעוניינים בכך.

חיים בלומנבלט: אנחנו מעוניינים בניטור במקום שבו נמצאים חיילים.

חיים בלומנבלט: השלב השני בתהליך, אחרי הסקת המסקנות מהשלב הראשון, הוא לנסות להבין מה מרחב ההשפעה של רמת חובב.

חיים בלומנבלט: ודאי שמרחב ההשפעה אינו מצטמצם לחצרים, זאת הערכתנו.

חיים בלומנבלט: ייתכן מאוד שהוא כולל גם בסיסים אחרים של הצבא – ושוב, אינני מדבר על האזרחים שנכללים בשטח זה.

חיים בלומנבלט: לכן בשלב הבא עלינו לקבוע את מרחב ההשפעה.

חיים בלומנבלט: מר ריפמן דיבר על הצורך בשינוי של המבנה הארגוני של המועצה המקומית התעשייתית.

חיים בלומנבלט: זה איננו תחום עיסוקנו.

חיים בלומנבלט: אין מקומנו כצבא לומר דברים בנושא זה.

חיים בלומנבלט: אך ההתרשמות שלנו היא שתהליך כזה איננו תהליך קצר.

חיים בלומנבלט: יהיה צורך לדון בכך, לחשוב על המבנה הארגוני הנכון, לשנות את החוק.

חיים בלומנבלט: הדברים יימשכו.

חיים בלומנבלט: ככל שהדברים תלויים בצבא אני מציע שלא נמתין.

חיים בלומנבלט: אפשר לפעול בערוצים מקבילים.

חיים בלומנבלט: אינני יודע מה יקרה בערוץ הזה, אך לדעתי אסור לנו להמתין.

חיים בלומנבלט: צריך לממש את התהליך שאנחנו מציעים.

חיים בלומנבלט: הקצוות מתחברים כשדנים בסוגיית המימון.

חיים בלומנבלט: היו"ר שאל אם יש כאן שתי מדינות, וכאן הדברים מתחברים.

חיים בלומנבלט: לדעתי המודל שאנחנו מציגים – וזאת לפי כל מי שמשתתף בתהליך – הוא ראוי ונכון.

חיים בלומנבלט: כשנגיע לשלב תקצוב הניטור יהיה צורך לוודא שמי שיש לו אחריות לנושאים הללו במדינה ייתן את התקציב המתאים לפעולות.

חיים בלומנבלט: אז נלך במהלך אחיד.

חיים בלומנבלט: אגב, אם מישהו יטען שהמודל שלנו איננו נכון ויציע מודל אחר – לא תהיה לנו בעיה.

חיים בלומנבלט: אבל עלינו לעשות משהו.

חיים בלומנבלט: כן.

חיים בלומנבלט: כל שטחי האש שמסומנים כאן, כולל החלק של שטח אש 400 שנושק ברמת חובב, מותרים.

חיים בלומנבלט: מתאמנים בהם.

חיים בלומנבלט: אך אינני יכול לטעון שההיתר להתאמן משמעו שהאנשים בהכרח אינם חשופים למפגע.

חיים בלומנבלט: יש להבדיל גם בין אנשים שבאים להתאמן ועושים ניווטים או תרגיל של שבוע-שבועיים לבין מי שחי באזור – תושבי באר שבע, תושבי יישובים אחרים, תושבי חצרים.

משה גפני: ליד רמת חובב, ליד חצרים, יש יישוב ששמו באר שבע.

משה גפני: אני מבקש שמר בורוכוב יגיב לדברים של אל"מ בלומנבלט.

משה גפני: לדעתי זהו דבר חמור.

משה גפני: באר שבע היא עיר גדולה מאוד, עיר גדלה.

משה גפני: לא חשוב לה כמו שחשוב לצבא לדאוג לבריאותם של התושבים?

משה גפני: הצבא צריך להיות חלק מהעבודה, אך לא להוביל את הדברים.

משה בורוכוב: ראשית אני מתנצל בשם מר יעקב טרנר, הוא נמצא כעת בפגישה אוצר בגלל הבעיה הכספית של עיריית באר שבע, ויכול להיות שהבעיה הזאת היא חלק מהתשובה לשאלה האחרונה של יו"ר הוועדה.

משה בורוכוב: איננו נמצאים כאן כדי למתוח ביקורת על צורת המועצה.

משה בורוכוב: אנחנו מעוניינים להביע כאן את עמדתנו: מאז השנים האחרונות, מאז 1972, כשהתקבלתי כמהנדס למפעל מכתשים, השתנו הרבה דברים בתעשייה.

משה בורוכוב: התופעות שקיימות היום הן מעין טבעת שמתחזקת לאט לאט סביב צווארם של המפעלים ומחייבת אותם לעבוד לפי התקנים המודרניים יותר ויותר.

משה בורוכוב: סוף סוף התגלתה לכולם בעיית ברכות האידוי.

משה בורוכוב: ייתכן שלפני עשר שנים כשהחליטו החלטה לא נכונה הדברים לא היו ידועים.

משה בורוכוב: בישיבת מנכ"לי המפעלים של כל אזור התעשייה התקבלה החלטה היסטורית: כל מפעל מתחייב לנקות את השפכים שלו בכוחות עצמו, כך שהתוצר הסופי יהיה מוכן לזרימה לים.

משה בורוכוב: אינני יודע אם הפתרון יהיה הזרמה לים, אך אנחנו עיריית באר שבע לחצנו שיוקמו שתי ועדות בנושא זה, שאכן הוקמו לבסוף על-ידי המועצה התעשייתית.

משה בורוכוב: הוועדה הראשונה היא ועדת חקירה; הוועדה השנייה היא ועדת מומחים לטווח הרחוק, והיא תקבע בסופו של דבר את הפתרון: הזרמה לים, לאקליפטוסים או לכל דבר אחר.

משה בורוכוב: אנחנו משוכנעים שבעיית הברכות תיפתר בסופו של דבר.

משה גפני: מדוע הצבא אינו סומך על הוועדות שמר בורוכוב הזכיר?

חיים בלומנבלט: ראשית אינני רוצה לומר שהצבא אינו סומך על הוועדות הללו.

חיים בלומנבלט: הוועדות הללו הן בתוך רמת חובב.

חיים בלומנבלט: אינני יודע מתי יימצא פתרון לברכות האידוי.

חיים בלומנבלט: ייתכן שהדבר יארך שש שנים, או שנתיים.

חיים בלומנבלט: בפרק הזמן הזה חיילים של הצבא עלולים להיחשף לסכנה – ולכן אני חוזר לאחריות שלי כמפקד בצבא לעשות הכול כדי לברר אם החיילים בסיכון.

משה בורוכוב: יחד עם זאת אנחנו שותפים לעמדת כל הגופים הירוקים שהאזור נמצא בסכנה.

משה בורוכוב: בהחלט קיימת סכנה ממשית באזור רמת חובב, באתר הפסולת הרעילה שמתנהל היום על-ידי חברה לאיכות הסביבה ולמעשה אינו מתנהל כראוי.

משה בורוכוב: המשרפה אינה שורפת את מה שהיא צריכה לשרוף.

משה בורוכוב: היא לא עומדת בכמויות.

משה בורוכוב: ולעומת זאת מאפשרים לאתר להתרחב לעוד תחום מסוים.

משה בורוכוב: גם אם המועצה ברמת חובב רוצה להוציא צו הפסקת עבודה לאתר הפסולת היא אינה יכולה לעשות זאת.

משה בורוכוב: הרבה יותר מקובל והרבה פחות מסוכן להעביר את השטח הזה למועצת רמת הנגב.

משה בורוכוב: כך אנחנו מסכנים גם את הצבא וגם את כל המקומות מסביב.

משה בורוכוב: שמעתי על הדרישה שיהיה נציג קבוע של המשרד לאיכות הסביבה במועצה התעשייתית.

משה בורוכוב: אני מברך על כך.

משה בורוכוב: אני משער שגם עיריית באר שבע תשמח אם היא, העיר הגדולה ביותר, תקבל עוד נציג ציבור אחד בהרכב המועצה.

משה בורוכוב: יחד עם זאת אני חייב לציין שבאופן קבוע משתתפים נציגים של המשרד איכות הסביבה בישיבות מועצה, ושיתוף הפעולה שלנו בזמן האחרון הוא מהטובים ביותר כולל כל מדגמי עשן הארובות וכדומה.

משה בורוכוב: אנחנו מרגישים שאנחנו פרטנרים.

בלהה גבעון: אני מלווה את רמת חובב מאז היווסדה.

בלהה גבעון: יש במדינה חוק שאוסר ניסויים בבני אדם.

בלהה גבעון: ברמת חובב משום מה החוק אינו תקף.

בלהה גבעון: עושים שם ניסויים בבני אדם זה עשרים שנה.

בלהה גבעון: בכל פעם יש שם ניסוי שנכשל, וכשהוא נכשל מי שסובל הם תמיד האנשים או מי התהום – וגם אז המשמעות היא סבל לאנשים.

בלהה גבעון: היום אי-אפשר לסבול עוד את המצב, גם משום שיש יותר תושבים בנגב וגם משום שהדור השני כבר מתחיל לסבול מהבעיות.

בלהה גבעון: מר ריפמן דיבר על הבעיה המהותית.

בלהה גבעון: הסימפטום הוא הניטור והסיבות לבעיה הן הגורם.

בלהה גבעון: המחלה היא בהרכב המועצה, בתפקוד המועצה ובדרכי הטיפול שהמועצה נוקטת.

בלהה גבעון: יש לתת ייצוג הולם יותר לתושבים במועצה.

בלהה גבעון: יש במועצה התעשייתית שלושה נציגים לרשויות הסובבות: נציג למועצת רמת הנגב, נציג לבאר שבע ונציג למועצה אזורית אשכול.

בלהה גבעון: מועצה אזורית אשכול נמצאת 30 קילומטר משם.

בלהה גבעון: בבאר שבע יש כ200,000- תושבים ולמועצת רמת הנגב, בכל הכבוד, יש רק 3,500 תושבים.

בלהה גבעון: צריך שתהיה פרופורצייה: שלפחות יהיו שני נציגים לבאר שבע ונציג אחד לרמת נגב.

בלהה גבעון: אין למשל נציג לאוכלוסייה הבדואית שנמצאת בפזורה מסביב וביישוב שגב שלום שנמצא שבעה קילומטרים משם.

בלהה גבעון: כל המבנה אינו לטובת התושבים.

הצינור לים: בכל פעם ממציאים את הגלגל מחדש.

הצינור לים: בכל פעם מגיעים לוועדות ודנים, וכלום לא קורה.

הצינור לים: הכלבים נובחים והשיירה עוברת.

הצינור לים: בכל פעם כולם עוסקים בנושא בשל אירוע כלשהו אך בסופו של דבר יש חזרה ליום-יום ואנחנו נשארים עם הגועל נפש, והוא רק הולך וגובר.

הצינור לים: יש סקרים שמעידים שאיכות מי התהום לא השתנתה, שזיהום האוויר מחמיר וכן הלאה.

הצינור לים: הגיעו שפכים עד נפש.

שלום גולדברגר: כמעט כמו גב' גבעון אני מלווה את הנושא מתחילתו, עוד בתפקידי הקודם לפני שהגעתי למשרד הבריאות.

שלום גולדברגר: לדעתי המצב היום טוב יותר מלפני עשרים או שלושים שנה.

שלום גולדברגר: רמת חובב נפתחה כפתרון לזיהומי מי התהום והאוויר והסביבה שהיו חמורים בהרבה ממה שנעשה היום.

שלום גולדברגר: בסך הכול יש התקדמות בטיפול במפגעים.

שלום גולדברגר: איננו נסוגים לאחור.

שלום גולדברגר: גם את זה צריך לומר לפעמים.

שלום גולדברגר: עם זאת המצב היום איננו כפי שהיינו רוצים שיהיה.

שלום גולדברגר: המטרה הראשונה הייתה להרחיק את המפעלים ממוקדי האוכלוסייה, וזה מה שנעשה מרגע שהקימו את רמת חובב.

שלום גולדברגר: המטרה השנייה הייתה לכלוא את הזיהומים בתוך רמת חובב ולא לאפשר זרימה לוואדי ולמי התהום ואחר כך את הים.

שלום גולדברגר: הפעולות הללו נעשו באמצעות פתרונות החירום – שהוגדרו כאן כניסויים בבני אדם.

שלום גולדברגר: היו חייבים לעבוד כך.

שלום גולדברגר: אין ספק שבשנה האחרונה יש בעיה שצריך לפתור.

שלום גולדברגר: לי אין תלונות למבנה הארגוני של המועצה התעשייתית רמת חובב כי משרד הבריאות מיוצג באופן מלא במועצה.

שלום גולדברגר: אני מקווה גם שהנציגה של משרד הבריאות עושה את עבודתה שם.

שלום גולדברגר: ככל הידוע לי היא עושה עבודה טובה בדאגה לבריאות התושבים.

משה גפני: אתה מופיע תמיד בתקשורת כשיש בעיה בריאותית.

משה גפני: בדקתם אם תושבי הסביבה חשופים לבעיה בריאותית?

שלום גולדברגר: הסקר בעיצומו, עדיין אין לי ממצאים שלו.

משה טייג: מר גולדברגר הוא היחיד שלא יודע על הממצאים.

משה טייג: הוא היחיד שלא קורא עיתונים.

משה טייג: הסקר אומר שהכול בסדר.

משה טייג: עשית בדיקה אחת, מר גולדברגר?

שלום גולדברגר: אינני יודע מתי יצא הסקר, הוא נעשה בפיקוח של רופאת המחוז בבאר שבע, שהיא חברת המועצה.

שלום גולדברגר: אני מקווה שמועד סיומו אינו רחוק.

שלום גולדברגר: אינני רוצה לתת תשובה שאינה מדויקת על כך.

משה גפני: מי אחראי מבחינת משרדי הממשלה על הרחבת אתר הפסולת הרעילה?

צבי כהן: קיבלנו בקשה בנושא זה לוועדה המקומית ברמת חובב.

מיקי הרן: האחראיים הם מוסדות התכנון.

מיקי הרן: יש צורך בדיון במועצה הארצית.

מיקי הרן: מדובר בהרחבה במיוחד לצורכי שדרוג האתר כדי שהוא יהפוך להיות אתר מודרני.

מיקי הרן: לא מדובר בהרחבה סתם.

מיקי הרן: זה לא שייך לדיון כלל.

מיקי הרן: התקבל לכך אישור ממועצות התכנון.

צבי כהן: חרף התנגדותנו.

שמואל ריפמן: העיסוק באתר הפסולת משמעו הטיית הדיון למקום הלא נכון.

מיקי הרן: אני מבקשת להגיב לדברים שנאמרו.

מיקי הרן: אנחנו איננו ממתינים, כפי שנאמר כאן.

מיקי הרן: בעיות הניטור או בעיות המועצה אינן קובעות כיצד אנו פועלים.

מיקי הרן: בעשר השנים האחרונות עסקנו בתחילת הדרך בסקרים כדי להבין את היקף הבעיה.

מיקי הרן: יש לפניי חוברת שבה סיכום נתוני ניטור האוויר שנעשה באזור.

מיקי הרן: יש להבין שהחומר שנפלט מהברכות (S2H) מסריח ובעייתי אך הוא אינה הבעיה.

מיקי הרן: הבעיה היא חומרים אחרים שנפלטים, וחומר זה מעיד שגם הם מתנדפים להם ומגיעים לאזור.

מיקי הרן: עסקנו גם בסקרים הידרו-גאולוגיים וגם בניטור אוויר בצורה מקיפה מאוד.

מיקי הרן: נוסף על הניטור הסביבתי אנו עוסקים כמובן גם בניטור מהמפעלים עצמם.

מיקי הרן: אנחנו הגוף היחיד שעוסק בכך.

מיקי הרן: המקור לבעיות של חומרים בסביבה הוא גם ברכות האידוי אך גם ארובות המפעלים, כמובן.

מיקי הרן: ערכנו בדיקות פתע בכל המפעלים.

מיקי הרן: נגד חמישה מפעלים שחרגו יש הליכים מנהליים.

מיקי הרן: מקרה אחד הגיע כבר להליכים משפטיים.

מיקי הרן: אם כן, אנחנו עוסקים בשני המקורות המרכזיים החשובים שגורמים לזיהום אוויר באזור.

משה גפני: מדוע המדינה צריכה להשקיע כל-כך הרבה כסף?

משה גפני: כל מפעל יכול לטפל בבעיה שלו, כמו שנאמר כאן.

מיקי הרן: אתייחס לכך, אך ראשית אני מבקשת לומר דבר מה על ההשקעה.

מיקי הרן: כל המקום כולו הוקם בחטא – אך לא מתוך כוונה רעה.

מיקי הרן: כשהדברים נעשו חשבו שהאדמה היא אדמת לס שאינה חדירה – והסתבר שזה נכון, אך נוצרים בה חריצים שמובילים את השפכים היישר אל מי התהום ועוד.

מיקי הרן: נעשו כמה טעויות עוד לפני שהמשרד לאיכות הסביבה היה משרד בפני עצמו.

מיקי הרן: יש שם בעיות כבדות.

מיקי הרן: הדבר הראשון שעשה המשרד לאיכות הסביבה היה להבין את הבעיה.

מיקי הרן: לפעמים מדובר במאה חומרים כימיים, שכל אחד מהם חורג רק במעט מהתקן, רק ברמת הריח.

מיקי הרן: לא תמיד אפשר היה למצוא אשמים – כי אם החומר עדיין מתחת לתקן הסביבתי, המצב בעייתי.

מיקי הרן: ראשית היה עלינו להבין מה המצב שם.

מיקי הרן: העסקנו את מיטב המוחות בארץ לצורך כך: מומחים מאוניברסיטאות, חוקרים, חברה גרמנית שביצעה סקר באתר הפסולת הרעילה באתר חובב – כי שם הייתה בעיה גדולה.

מיקי הרן: כתוצאה מכל הסקרים הבנו כיצד להתקדם.

המפעלים בשפכים: כלומר המשרד לאיכות הסביבה אינו קופא על השמרים, בין שיש נציג נוסף במועצה ובין שאין נציג כזה.

המפעלים בשפכים: העבודה שלנו נעשית כל הזמן.

המפעלים בשפכים: אי-אפשר לומר כמובן שהגענו לסוף הדרך.

המפעלים בשפכים: החומר שמתאדה בברכות האידוי (S2H) העלה את הנושא על סדר היום אבל הוא עצמו אינדיקציה לבעיה: פעילות בקטריאלית גדולה יותר.

המפעלים בשפכים: אך בעצם ברכות האידוי הן מתקן עצום לטיפול בשפכים:

המפעלים בשפכים: אם מגיעים לברכות שפכים שאינם מטופלים הן הופכות למתקן לטיפול בשפכים במקום המתקן לטיפול בשפכים שאמור היה לקום.

משה גפני: אילו היית במקומי, גב' הרן, מה היית עושה?

משה גפני: אני הרי עובד כאן בהתנדבות במשרד לאיכות הסביבה.

מיקי הרן: יש לנו היום המלצות של חברה גרמנית בנוגע לשדרוג אתר הפסולת הרעילה ברמת חובב.

מיקי הרן: ההמלצות כרוכות בהשקעה כספית.

מיקי הרן: אנחנו צריכים לקבל תמיכה רבה ככל האפשר בבקשתנו מהאוצר בנושא זה.

מיקי הרן: ברור שלא ניתן לעשות הכול בבת אחת, אלא הדברים ייעשו בשלבים.

מיקי הרן: לכן צריך מעקב של הוועדה, למשל, כדי לוודא איך הדברים מתקדמים.

מיקי הרן: מדובר בסכומים שאינם בתחום התקציב של המשרד לאיכות הסביבה.

מיקי הרן: בעניין המפעלים אנחנו עושים את העבודה שלנו.

מיקי הרן: הבעיה הנוספת היא ברכות האידוי.

משה גפני: למה הצבא עובד בנפרד?

משה גפני: האם אין בכך הבעת אי אמון?

מיקי הרן: ראשית הצבא לא היה יכול לעבוד אלמלא הפעילות שלנו בניטור.

מיקי הרן: הצבא לא היה יכול לעשות מאומה בלי הנציג שלנו בצוות שלו.

מיקי הרן: הצבא הוא עוד גורם בשטח.

מיקי הרן: יש עוד גורמים, כמו הקבוצה שחילקה לוועדה מסמך בתחילת הדיון.

מיקי הרן: זה לא דבר מדעי: אין כאן מספרים, תאריכים, אין כלום.

מיקי הרן: זה עוד משהו שנעשה במקביל ונובע מדאגתם של האנשים.

מיקי הרן: יש גורמים שאנחנו שותפים להם והם מדעיים יותר ויש גורמים שאנחנו לא שותפים להם והם פחות מדעיים.

מיקי הרן: בכל מקרה אלה עדויות על בעיה.

מיקי הרן: הצבא, בעקבות הקישון, מפחד שיתפסו אותו ודואג לאנשים שלו.

מיקי הרן: זה מצוין.

חיים בלומנבלט: הצבא דואג לאנשים שלו, הוא לא פוחד.

מיקי הרן: נשאלתי מדוע הצבא פועל כפי שהוא פועל.

מיקי הרן: הוא מבקש לראות מהי התמונה המדויקת לחשיפת האנשים שלו במקום ההוא.

מיקי הרן: אך מבחינת חשיפה יש עשרות נתונים.

מיקי הרן: גם המועצה התעשייתית שותפה לפעילות: היום אם מישהו מתלונן שהוא מריח משהו, ניגשים אליו, לוקחים דגימה כלשהי ובודקים אותה.

מיקי הרן: נניח שיוקמו תחנות ניטור – ישימו שם ניטור לחומר S2H?

מיקי הרן: מה זה ילמד?

מיקי הרן: ומה יהיה כשבעתיד תיפתר הבעיה של החומר הזה?

מיקי הרן: ניטור הוא נושא מקצועי מורכב.

משה גפני: אני מוטרד מהתנהגות הצבא במקרה זה.

משה גפני: בנחל הקישון שלחו חיילים לצלול והצבא חייב היה לבדוק אם המים אינם מסכנים את חייהם של החיילים.

משה גפני: אך בניגוד למקרה ההוא כאן מדובר בשהייה בלבד.

משה גפני: כל אזרח מסתובב במקום.

משה גפני: הצבא בעצם מביע אי אמון במשרדי הממשלה.

חיים בלומנבלט: זה לא נכון.

משה גפני: אל"מ בלומנטל אמר כאן שהוקמו ועדות משום שהוא איננו יכול לחכות שהדברים יתקדמו אחרת.

משה גפני: לא מדובר בצלילה, בפעולה שחייל עושה ואזרח אינו עושה.

משה גפני: אל"מ בלומנטל אמר שאי-אפשר שחיילים יהיו במחנה מנוס משום שאיכות הסביבה והמצב האקולוגי מסכנים את בריאותו.

מיקי הרן: הצבא יגלה שהחייל נשם S2H.

מיקי הרן: אנחנו יודעים זאת בלי הצבא.

מיקי הרן: הצבא פועל מסיבותיו הוא.

מיקי הרן: אני יכולה לומר ראשית שיש בעיה ברמת חובב.

מיקי הרן: לא מנסים להתעלם מזה.

מיקי הרן: שנית המשרד לאיכות הסביבה מטפל בה לא מהרגע שהתחילה בעיית ה-S2H אלא בחמש השנים האחרונות.

מיקי הרן: שלישית מבחינת הבעיות האקולוגיות במדינת ישראל הוגדר נושא זה כאחד הבעייתיים, נושא שצריך להידרש עליו.

מיקי הרן: כמו שנאמר קודם הגילוי מה נפלט עוזר לנתח ולגלות מהו מקור הריחות.

מיקי הרן: הרי המטרה היא לגלות מאין הם נובעים.

מיקי הרן: בסך הכול יש לנו תמונה די ברורה של כל אלה וגיבשנו מערכת החלטות.

מיקי הרן: המועצה, יחד עם המשרד לאיכות הסביבה, החליטה בדיוק מה ייעשה בטווח הקצר ומה ייעשה בטווח הארוך.

הצינור האגדי: כאן יהיה צורך לפעול בשלבים.

הצינור האגדי: כל מפעל יצטרך לטפל בשפכים שלו.

הצינור האגדי: המתקן הקיים לטיפול בשפכים יהיה מעין ליטוש לשפכים האחרים.

הצינור האגדי: אחר כך תגובש הצעה.

שלוש שאלות: שנית אם מה שעשה הצבא הוא אי אמון, גם אני נמצאת בעמדה הזאת.

שלוש שאלות: אני לא סומכת.

שלוש שאלות: הלוואי שהיינו מתקדמים בקצב העבודה שהצבא הגדיר לעצמו.

יוסי אריה: לפחות בשלוש השנים האחרונות שמה התעשייה הישראלית את נושא איכות הסביבה בראש סדר העדיפויות שלה.

יוסי אריה: יש לכך הרבה טעמים: טעמים מסחריים, טעמים של אכיפה – האכיפה לא קלה, הבנה שזה הצורך שהציבור רוצה.

יוסי אריה: התעשייה בכלל והתעשייה הכימית בפרט משקיעה כסף רב בנושא זה.

יוסי אריה: אנחנו נמצאים היום בפרשת דרכים.

יוסי אריה: כמו שאמרו מרבית הנוכחים קל לפקח על התעשייה הישראלית באמצעות תנאים נוספים לרישיון עסק, תנאים נוספים להיתר לרעלים וכדומה.

יוסי אריה: קשה מאוד להקים מערכות שנותנות פתרונות.

יוסי אריה: ההשקעה בכסף של הפעלים בבעיות שעלו הייתה גבוהה מאוד.

יוסי אריה: הסכומים גבוהים מאוד והם עומדים בהשוואה לכל מדינה אירופית אחרת.

יוסי אריה: המפעלים השקיעו 11 מיליון דולר בתכנון במתקן לטיהור שפכים, הם משלמים את הסכומים השוטפים להחזקת המפעל.

יוסי אריה: היום מבקשים לקדם חקיקה סביבתית ומערכתית שתקבע כיצד פועלים.

יוסי אריה: זה כמעט בלתי אפשרי במדינת ישראל של שנת 2000.

יוסי אריה: באירופה יש חקיקה סביבתית, ושם קל למנכ"לי אותם מפעלים לפעול.

יוסי אריה: אני שמח על דברי מר ריפמן בתחילת הישיבה.

יוסי אריה: הוא אמר שהנגב לא יוכל בלי התעשייה הכימית והתעשייה הכימית לא תוכל בלי הנגב.

יוסי אריה: יהיה צורך למצוא את הדרך הטובה ביותר לתושבים שתאפשר את החיים המשותפים הללו, כדי שיהיה אפשר להצמיח את הנגב.

חיים בלומנבלט: אני מבקש להגיב לכמה עניינים.

חיים בלומנבלט: ראשית אינני שמח לפרשנות שניתנה כאן למה שהצבא עושה ולטענה שהוא מביע אי אמון במשרדי הממשלה.

חיים בלומנבלט: גב' הרן אמרה נכון: הצבא עושה עבודת מטה.

חיים בלומנבלט: הוא איננו גוף מקצועי בתחום.

חיים בלומנבלט: הוא לא היה יכול לעשות שום דבר ממה שעשה בתחום זה בלי הירתמות מוחלטת של המשרד לאיכות הסביבה, משרד הפנים, משרד הבריאות.

חיים בלומנבלט: האנשים המקצועיים של המשרדים הם ראשי צוותי המשנה בסופו של דבר.

משה גפני: לא חשבנו אחרת.

משה גפני: הבנתי שהצבא אינו גוף מקצוע ושהוא איננו מעוניין להסתכן.

משה גפני: לכן הוא נעזר באנשי המקצוע של משרדי הממשלה השונים.

משה גפני: הממשלה הייתה צריכה לעשות זאת, היו צריכים לעשות זאת הגופים האזרחיים ולא הצבא.

משה גפני: אך הצבא עושה זאת מסיבה פשוטה: משום שהזמן דוחק לו.

משה גפני: זה העניין היחיד.

משה גפני: ודאי שהצבא נותן אמון מלא במשרדי הממשלה – הרי הוא משתמש באנשי המקצוע שלהם.

משה גפני: הבעיה הקטנה היחידה של הצבא הוא הזמן: הצבא אינו סומך על הקצב של משרדי הממשלה.

משה גפני: זאת הסיבה שהצבא פועל כך.

משה גפני: זאת הבעת אי אמון במשרדי הממשלה מבחינת גורם הזמן, ולא מבחינה מקצועית.

מיקי הרן: נציגינו נמצאים בצוותים.

מיקי הרן: אם כן את הזמן אנחנו קובעים.

חיים בלומנבלט: איננו יכולים לפעול בלי משרדי הממשלה.

חיים בלומנבלט: אינני מרוצה מהקצב.

חיים בלומנבלט: ייתכן שהוא מובנה בתהליך ובנושא, ולא אצליח לשפר את אותו – אבל בוודאי אנסה לשפר אותו.

חיים בלומנבלט: אנחנו מוטרדים מעניין מסוים; ייתכן שנטפל בו כנגזרת של מה שעושים בלאו הכי.

חיים בלומנבלט: בסופו של עניין אנחנו מוטרדים מהחיילים, גם אם הדבר נשמע אולי אגואיסטי.

חיים בלומנבלט: אם הכול היה טוב היינו צריכים לקבל מענה ממשרדי הממשלה בלחיצת כפתור.

חיים בלומנבלט: אגב, אינני חושב שמישהו בחדר חושב שהכול טוב.

חיים בלומנבלט: לכן ציר הזמן כאן חשוב מאוד.

משה טייג: 200,000 איש יכולים לעזוב את באר שבע?

משה טייג: אני מבקש להגיב ולומר את דעתי.

משה טייג: הרי כל הפונקציונרים מדברים.

משה טייג: אני מייצג 200,000 איש, ואסור לי לומר מילה?

משה טייג: כולם מקבלים משכורת, ואני לא מקבל שקל אחד.

משה טייג: האם המשרד לאיכות הסביבה אינו שותף לכל הבלגן?

משה גפני: אתן לאחרים לדבר.

משה גפני: מה שאמר נציג הצבא צריך להיות יותר חשוב לתושבי באר שבע מכל מה שידברו 200,000 התושבים.

חיים בלומנבלט: ביקשתי רק לומר שבצבא יש ממד נוסף שלא קיים במערכת האזרחית.

חיים בלומנבלט: הצבא מציב את החייל במקום מסוים ואולי מסכן אותו.

משה טייג: אני יו"ר ועדה ציבורית לאתר הפסולת הרעילה.

משה טייג: אני מלווה את הנושא שלושים שנה.

משה טייג: אינני יודע אם יו"ר הוועדה מודע לכובד הבעיה בדיוק.

משה טייג: אני אשם שרמת חובב צמחה כי אני אישית, ועוד כמה חברים בוועד השכונה, הגשנו בג"צ בשעתו.

משה טייג: רק בזכות זה קמה רמת חובב לצערנו.

משה טייג: המכתשים הזרימו את כל הביוב לתוך ואדי באר שבע.

משה טייג: לצערי המרחק בינינו, שמונה קילומטרים, אינו מספיק.

משה טייג: לכן זכותי להתייחס לכמה דברים.

משה טייג: ראשית כמו שאמר מר ריפמן חייבת לקום ועדת חקירה.

משה טייג: מה שקרה בקישון הוא כלום לעומת מה שמתרחש במשך שנים ברמת חובב.

משה טייג: בקישון נפגעו עשרות חיילים.

משה טייג: אך אנחנו נושמים S2H במשך 24 שעות במשך שלושה חודשים.

משה טייג: נכון, יאמרו שהחומר הוא מתחת לתקן המגביל, אבל יש חומרים שמצטברים.

משה טייג: רק היום קראנו ב"ידיעות אחרונות" שבחורה שעישנה תקבל 27 מיליון דולר.

משה טייג: אני מניח שהיא גם עשתה הפסקה בין הסיגריות.

משה טייג: אך כל תושבי הנגב, עד דימונה, נושמים במשך 24 שעות את כל מה שנפלט.

משה טייג: הם קולטים את החומרים במאה אחוז.

משה טייג: נוסף על כך כל מה שנפלט נופל על המרעה, פרות אוכלות זאת ואנחנו אוכלים את הבשר.

משה טייג: דיברו על הסקר האפידמיולוגי.

משה טייג: כבר ארבע שנים הוא נערך.

משה טייג: גם הוא לא יהיה אמתי כי הבדואים כבר ברחו או מתו.

משה טייג: רק אם נפתח את הרישומים על החולים בבית החולים סורוקה נדע את האמת.

משה טייג: כל מי שיש לו כסף בורח.

משה טייג: יום אחד נוסעים על הכביש ורואים שכל מחנה מנוס נעלם, אך האם אפשר להעביר 300,000 איש משם?

משה טייג: המצב היום חמור בהרבה ממה שתיאר מר גולדברגר.

משה טייג: לעולם לא היה שטח ענקי כזה שמתאדים ממנו כימיקלים בכל יום.

משה טייג: החומרים מצטברים ואת המחלות נראה בעוד עשר שנים.

משה טייג: צריך לפעול בדחיפות, להפסיק עם הסיפור ולהחזיר את הסוסים לאורווה.

משה טייג: בכל העולם המפעלים מטפלים בשפכים שלהם, והם מרוויחים.

משה טייג: המים יחזרו למפעל, חומרי הגלם יחזרו אליו.

משה טייג: לפני עשרים שנה ראש המועצה הציע לטפל בשפכים בתמורה לארנונה.

משה טייג: איזה חיידק יכול לפרק 14 תוצרים של מפעלים?

משה טייג: הייעוד של המכתשים והברום הוא לחסל חיידקים בעולם.

משה טייג: איפה יימצא חומר שיחסל אותם?

יהודה קולן: אני מהנדס כימאי.

יהודה קולן: אני מלווה את הנושא די הרבה זמן.

יהודה קולן: בעבר החליטו על ברכות אידוי עקב חוסר ידע.

יהודה קולן: צריכים לסגת מהרעיון הזה.

יהודה קולן: בשום מקרה אין לאפשר ברכות אידוי, גם אם השפכים יעברו טיפול טוב באופן תאורטי.

יהודה קולן: אי-אפשר לבטוח בתהליך כזה.

יהודה קולן: במקום זאת יש לדאוג שכל מפעל יטפל בשפכיו.

יהודה קולן: אם הוא איננו מסוגל לכך, אין לו זכות קיום שם.

יהודה קולן: אסור שיהיו ברכות אידוי.

מיקי הרן: הן גם בניגוד לחוק.

קריאה: במשך שלושים שנה לא היה חוק.

מיקי הרן: נכון.

מיקי הרן: הברכות לא הוקמו בניגוד לחוק.

מיקי הרן: החוק היה אחר כך.

יהודה קולן: גם על הניטור והבדיקות אי-אפשר לסמוך כל-כך.

יהודה קולן: הרָגָש הטוב יותר הוא האף.

יהודה קולן: המכשירים הטובים ביותר לא יגלו בכל מקרה את מה שהאף יכול לגלות.

יהודה קולן: לא תמיד נצליח שתהיה התאמה בין הבדיקות לבין מה שהאף מרגיש, והאף הוא הקובע.

שי גולומב: הבוקר הקמנו מיצג בכניסה למשכן, שהסיסמה שלו הייתה "להוציא את הפוליטיקה מרמת חובב".

שי גולומב: מועצת רמת חובב הוקמה מתוקף חוק שאחת המטרות שלו הייתה לטפל באיכות הסביבה.

שי גולומב: המועצה אינה מבצעת זאת.

שי גולומב: מדברים על פעילויות של המועצה, אך הדברים אינם נעשים.

שי גולומב: לדעתנו מתוקף המצב אין למועצה הזאת זכות קיום.

שי גולומב: יש לנו למעלה מ2,000- חתימות של תושבי באר שבע שקוראים לפרק את המועצה.

שי גולומב: למשרד לאיכות הסביבה יש אחריות למצב הזה במידה רבה.

שי גולומב: נכון, המשרד לאיכות הסביבה עושה ניטור – והניטור השתפר מאוד בשנים האחרונות.

שי גולומב: אך מה קורה מעבר לכך?

שי גולומב: הענישה והאכיפה כלפי המפעלים פתטית ממש.

שי גולומב: רק לאחרונה, אחרי לחץ גדול מאוד, נקנס אחד המפעלים ב6,000- ש"ח.

שי גולומב: זה סכום עלוב.

שי גולומב: האכיפה נמוכה מאוד.

שי גולומב: המועצה אינה מתפקדת, היא לא מבצעת את תפקידה.

אבי הלר: אני סגן ממונה על המחוז במשרד הפנים.

אבי הלר: אני מבקש להתייחס לטענות בדבר מבנה המועצה ותפקודה.

אבי הלר: המועצה הוקמה כדי לתת מענה מוניציפלי לטיפול ושירותים מוניציפליים של המפעלים – שהם ה"תושבים" של אותה המועצה.

אבי הלר: השרים שקבעו אז את מבנה המועצה קבעו את הנציגות של משרדי הממשלה בה.

אבי הלר: מי שהיו אז משרדי הממשלה המובילים היו משרד האוצר, משרד התעשייה והמסחר, משרד הבריאות ומשרד הפנים.

אבי הלר: גם ליישובים הסובבים את המועצה יש נציגות וכן יש נציגים של המפעלים.

אבי הלר: אפשר לבחון את הייצוג הזה.

אבי הלר: אחרי יותר מעשור שנים ולאור הממצאים בשטח יכולה להיות פנייה לשר, גם מוועדת הפנים ואיכות הסביבה, בבקשה לבחון את הדבר מחדש ואולי להרכיב אחרת את המועצה.

אבי הלר: אך בעת ובעונה אחת לדעתי מי שינתח את תפקיד המועצה ייווכח שמסך כל תקציב התקבולים של המועצה, שכל כולו ממקורות עצמיים, כמעט 90% מושקעים למתן שירותים לאיכות סביבה לתושבי המועצה ולפתרון בעיות אקולוגיות.

אבי הלר: 23 מיליון ש"ח מתוך 30 מיליון ש"ח שהם תקציב המועצה הם לפרויקטים של טיפול.

עמוס גולדין: אני מתגורר בבאר שבע 31 שנים.

עמוס גולדין: אני מנהל את עמותת "מדעני הדרום".

עמוס גולדין: בשנים 1999-1998 היא הצליחה לערוך 30 בדיקות ניטור אוויר בשכונות שונות בבאר שבע.

עמוס גולדין: אני מוכן להראות לנציג הצבא מאילו חומרים מורכב האוויר שאנחנו נושמים.

עמוס גולדין: לנציג משרד הבריאות אני מבקש לומר שזו בושה אם משרד הבריאות אינו יודע את מה שיודעים התושבים.

עמוס גולדין: ראשית חלק מהחומרים רעילים אף שהם בריכוז נמוך מהסף שנקבע.

עמוס גולדין: איש אינו יכול לומר מה קורה לאדם שנושם במשך 50-40 שנה חומר רעיל בריכוז נמוך.

עמוס גולדין: הדברים מצטברים בגוף, הם לא יוצאים החוצה.

עמוס גולדין: הם גורמים גם למוטציות גנטיות.

עמוס גולדין: אחת ההוכחות לכך היא הבקטריה שנולדה לה ברמת חובב ובמשך שלושה חודשים לא מצליחים לחסל אותה.

עמוס גולדין: זה פשע אם משרד הבריאות אינו יודע איפה עומד הסקר האפידמיולוגי.

עמוס גולדין: אני יכול לומר שהסקר עומד להסתיים השנה.

עמוס גולדין: אוניברסיטת בן גוריון מכינה כעת את הדו"ח המסכם.

שלום גולדברגר: זה מה שאמרתי.

עמוס גולדין: מר גולדברגר לא אמר מתי יהיה סקר, והוא לא ידע מה המצב.

עמוס גולדין: הוא מממן את הסקר.

עמוס גולדין: זאת בושה.

עמוס גולדין: אם תחיה בבאר שבע, מר גולדברגר, תדע הרבה יותר.

עמוס גולדין: הסקר צריך להתפרסם, התושבים צריכים לקבל את התוצאות.

עמוס גולדין: 3,500 תושבים מבקשים להכריז על באר שבע אזור מצוקה אקולוגית.

עמוס גולדין: יש לי חתימות שלהם.

עמוס גולדין: אז יזרימו לשם משאבים טכנולוגיים, כספים ועוד.

מרים טירקל: אני חברת מועצת עיריית באר שבע ויו"ר הוועדה לאיכות הסביבה.

מרים טירקל: לבושתי אני מוכרחה לומר שמה ששמעתי מנציג צה"ל לא נעם לאזניי מסיבה פשוטה: היינו צריכים לדעת על הפעולה של צה"ל.

מרים טירקל: אני סגן אלוף במילואים ואולי הייתי רוצה להשתייך לצה"ל ולזכות בטיפולו.

מרים טירקל: כבר כחודש או חודשיים אני חושבת על בחינת הנושא מבחינה מקצועית ולדעתי היינו צריכים לשתף פעולה עם צה"ל.

משה גפני: לשם כך קיימת ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

מרים טירקל: הבונוס הגדול של הוועדה הוא שיתוף הפעולה בין הוועדה לצה"ל וגורמים אחרים.

משה גפני: אולי הסיבה היא הבעיות בבאר שבע עצמה?

משה גפני: הרי יש בעיות של איכות סביבה גם בעיר.

משה גפני: הייתי תושב הנגב יותר מעשרים שנה.

משה גפני: רמת חובב היא המפלצת הגדולה שמעידה על כולם, אך גם בעיר עצמה יש בעיות.

מרים טירקל: אך אי-אפשר להשוות בין הדברים.

מרים טירקל: הכול יחסי בעולמנו.

מרים טירקל: על רמת חובב צריך לעשות פרפרזה על הפסוק ממלכים ב' פרק ג': הגיעה צחנה עד נפש וכוח אין לנשימה.

מרים טירקל: הדברים בלתי אפשריים.

מרים טירקל: חוזים שבעוד שנתיים וחצי המצב ישתפר, אך זה לא ייתכן.

מרים טירקל: יש בעיה פרקטית בנוגע לתחנות הניטור, היא עלתה בוועדה לביקורת המדינה: אין בבאר שבע תחנות ניטור משום שאין מי שיממן.

מרים טירקל: מצבה של עיריית באר שבע ידוע.

מרים טירקל: אינני יודעת מדוע המשרד לאיכות הסביבה אינו דואג לכך.

מיקי הרן: אנו עצמנו מקימים תחנות.

משה גפני: מדוע המשרד לאיכות הסביבה אינו מממן תחנת ניטור בבאר שבע?

מיקי הרן: אנחנו מממנים מחקרי ניטור כדי לגלות אל מי לפנות ולדרוש שהזיהום ייפסק.

מיקי הרן: בכל פעם שיש תלונה מקפיצים את הניידת שתבדוק.

מיקי הרן: זוהי פעולה של המועצה יחד עמנו.

מיקי הרן: בשטח המועצה יש שש תחנות ניטור.

מיקי הרן: בבאר שבע הקמנו תחנת ניטור תחבורתית, כי יש בכך היגיון.

מיקי הרן: אך מה נמדוד בבאר שבע מבחינת חומרים?

מיקי הרן: ניטור הוא עניין מורכב ומסובך.

מיקי הרן: נפלטים סוגים שונים של כימיקלים.

מיקי הרן: רוצים לדגום אותם מדי פעם ולנתח אותם.

מיקי הרן: חשוב בהרבה מבחינתנו למצוא את המקור לזיהום.

משה בורוכוב: דרשנו מהמשרד לאיכות הסביבה ניידת בתוך באר שבע כדי שהיא תוכל להגיע למקום האירוע במהירות.

משה בורוכוב: אני מקווה שיאשרו זאת.

מיקי הרן: המועצה הציעה להקים תחנות ניטור.

מרים טירקל: נעשו ניסויים לא מוצלחים, בהשקעה עצומה.

מרים טירקל: במתקן הביולוגי השקיעו 11 מיליון דולר והוא לא הצליח.

מרים טירקל: אנחנו לא המצאנו את הגלגל.

מרים טירקל: יש ודאי ניסיון בעולם ואפשר לנצל אותו.

מרים טירקל: בישיבה בוועדה לענייני ביקורת המדינה אמר מר זיו שנולדה בקטריה חדשה ומסתבר שזה לא כך.

מרים טירקל: האינפורמציה אינה נכונה.

שמואל ריפמן: גב' הרן, את העלית את עניין הצינור.

שמואל ריפמן: מישהו חשב לעומק מה המשמעות של הדברים?

מיקי הרן: ביקשתי שלא להתייחס לנושא כי זהו השלב האחרון.

משה גפני: גם אם יוחלט להקים צינור שיוביל שפכים לים התיכון הדבר ייתקע באמצע הדרך.

משה גפני: באמצע הדרך עובר החוק של חופי הים התיכון בקריאה שנייה ושלישית, ושם הדברים ייעצרו.

משה גפני: לכן למה לדבר על הדברים?

מיכאל נודלמן: הייתי יו"ר ועדה של ועדת הכספים ושל ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

מיכאל נודלמן: עבדנו על רמת חובב שנה וחצי.

מיכאל נודלמן: התנגדתי למתקן לטיפול בשפכים.

מיכאל נודלמן: ידעתי שחומר ביולוגי לא יעבוד מול כל החומרים הכימיים.

מיכאל נודלמן: הוצעה תכנית לחמש שנים.

מיכאל נודלמן: אחר כך היו בחירות.

מיכאל נודלמן: אני לא רוצה לומר מי אשם, המשרד לאיכות הסביבה, משרד הפנים או גורמים אחרים.

מיכאל נודלמן: ראש המועצה מכהן בתפקידו רק ארבעה חודשים, והאחרים פועלים יותר זמן.

מיכאל נודלמן: בכל העולם יש חוק שהמפעלים מטהרים את השפכים שלהם.

מיכאל נודלמן: זה מה שצריך לעשות כאן.

מיכאל נודלמן: כל מפעל צריך להעביר תכנית כיצד בכוונתו לטהר את השפכים אצלו.

מיכאל נודלמן: מי שלא יכול – צריך לסגור את המפעל.

מיכאל נודלמן: אמרו שמייצרים חומר שרובו מגיע לחו"ל, ושמדובר בדולרים.

מיכאל נודלמן: אך אני לא מסכים שהדולרים יעמדו מול הבריאות של האנשים.

בעיות נוספות: בעניין ברכות האידוי, לדעתי במתקן לטיפול בשפכים אפשר להשתמש כדי לטפל במים שבברכות האידוי, ואחר כך ישתמשו במים במפעלים או בחקלאות.

בעיות נוספות: למה להזרים מים לים התיכון?

בעיות נוספות: בלי הטיפול הזה לא יהיה כלום.

בעיות נוספות: קודם היו דיבורים וגם עכשיו יש דיבורים.

בעיות נוספות: לדעתי הוועדה צריכה להקציב זמן ולראות אילו מפעלים יכולים להגיע להזרמה נקייה יותר בפרק הזמן הזה.

משה גפני: את ברכות האידוי צריך לסגור, נכון?

משה גפני: זה החוק?

מיקי הרן: עקרונית כן.

מיקי הרן: אך לא נכון שאי סגירתן היא עברה על החוק.

מיקי הרן: הברכות היו לפני שהחוק יצא, והחוק אינו פועל רטרואקטיבית.

משה גפני: אני מבקש לשאול את ראש המועצה או את מנכ"ל המועצה מהם החוזים המשפטיים שיש עם המפעלים?

משה גפני: נניח שהמועצה מחליטה לסגור מסוים, מה החוזה המשפטי שקיים בעניין זה?

שמואל ריפמן: המועצה לא תחליט זאת כי המליאה תהיה נגד.

מיקי הרן: יש תנאים של המשרד לאיכות הסביבה לרישיון עסק.

מיקי הרן: יש גם תנאים של המועצה.

יוסי זיו: נושא השפכים במועצה מטופל באמצעות רישיונות העסק ובאמצעות חוק העזר לשפכים.

יוסי זיו: חלק מחוק העזר הוא היתרי ההזרמה.

יוסי זיו: מפעל שלא יעמוד בהיתרי ההזרמה, יופסק היתר ההזרמה שלו – כלומר תיסגר לו ההזרמה לשפכים.

יוסי זיו: בעניין הזה אנחנו פועלים באכיפה.

יוסי זיו: בכל הנוגע ליכולת המפעלים להזרים את השפכים דרך טיפול ביולוגי, בנוגע לעומס היתר – הדבר יטופל על-ידי המועצה במסגרת היתרי ההזרמה.

יוסי זיו: בנושא זה יש לנו יכולת אכיפה מוחלטת.

יוסי זיו: אם ניטול את היתר ההזרמה, המפעל לא יוכל להמשיך להזרים את השפכים שלו לטיפול זה.

יוסי זיו: יהיה לכך פתרון מהיר.

משה גפני: אילו בעיות יהיו למפעלים אם ייסגרו ברכות האידוי כבר עכשיו?

יוסי זיו: באופן מידי הדבר יוביל להפסקת הייצור.

יוסי זיו: זה גם לא יפתור את הבעיה.

יוסי זיו: יש בברכות האידוי כרגע חמישה מיליון קוב של שפכים תעשייתיים, ורובם הגדול אינו מטופל.

יוסי זיו: גם אם נפסיק כעת, הבעיה נשארה.

יוסי זיו: הסירחון יהיה גרוע עוד יותר, כי גם לא יהיה מי שיטפל בשפכים.

יוסי זיו: אם המפעלים נסגרים, לא יהיה מי שיטפל בברכות.

יוסי זיו: כלומר, הטענה שצריך לסגור את המפעלים היא אמירה פופוליסטית – כי אז לא יהיה מי שיטפל בבעיה הבוערת ביותר.

יוסי זיו: צריך לזכור שחצי מהבעיה בהתכנסות לנתוני המכון הביולוגי הם שני מפעלים שמקימים כעת מכון ביולוגי פנימי שלהם.

יוסי זיו: המפעלים הם "טבע" – שהשקיעו הון עתק בנושא ובתוך שלושה חודשים יפעלו כבר באופן עצמאי; וכן "אגיס" – שהמתקן שלהם בבנייה ויושלם בעוד שישה חודשים.

יוסי זיו: כלומר כבר יש השקעות היום בנושא זה.

יוסי זיו: שני המפעלים האחרים שצריכים להתכנס לדרישות יעשו זאת.

יוסי זיו: זהו תהליך פנימי שלהם ואין לי ספק שהוא יושלם.

יוסי זיו: נכון לרגע זה המפעל לטיפול בשפכים לא נכשל.

יוסי זיו: הוא מפרק 95% מהחומר האורגני שהוא תוכנן לפרק.

יוסי זיו: הוא מבצע את עבודתו כיאות.

יוסי זיו: ההתכנסות לעומס האורגני הנכון תתבצע בתוך חצי שנה לכל המאוחר.

יוסי זיו: זה לכל המספידים למיניהם שטענו שהמפעל לא יעבוד.

מיקי הרן: המחקרים שנעשו על-ידי האוניברסיטה הם שלנו.

יוסי זיו: המשרד לאיכות הסביבה התחיל במחקר ואנחנו המשכנו.

יוסי זיו: בחמש השנים האחרונות מי שמנטר ומי שמספק את כל המידע לציבור היא המועצה.

יוסי זיו: כולם ניזונים מאתנו, אנחנו בשיתוף פעולה עם כולם.

יוסי זיו: אנחנו שמחים לספק את המידע וגאים בעובדה שאנחנו השטח התעשייתי המנוטר ביותר בארץ.

יוסי זיו: התושבים דיברו כאן ואמרו שהם נושמים את החומרים 24 שעות.

יוסי זיו: איש אינו נושם אותם 24 שעות כי הרוח מסתובבת.

יוסי זיו: עובדי המפעלים, 2,000 במספר, נמצאים בפיקוח מלא במשך עשרות שנים.

יוסי זיו: הפיקוח הוא של מומחים בבית החולים סורוקה.

יוסי זיו: הם יכולים להעיד לפני הוועדה שאין שום ממצא חריג בקרב העובדים שנושמים את החומרים הללו 12-8 שעות ביממה.

יוסי זיו: הם עובדים שם עשרות שנים.

יוסי זיו: אי-אפשר להתווכח עם הנתונים הללו.

מיכאל נודלמן: אז הכול בסדר?

יוסי זיו: לא אמרתי שהכול בסדר.

צבי כהן: המועצה קיבלה בפועל החלטות בכל הנוגע להפסקת הזרמת השפכים לברכות.

צבי כהן: הוקמו שתי ועדות: האחת תבדוק מה קרה בברכות – והיא בראשותם של פרופ' ששון ופרופ' אבליוביץ.

צבי כהן: הוועדה האחרת היא צוות ההיגוי.

צבי כהן: הוא אמור ללוות את התהליך, את תהליך הפסקת הזרמת השפכים לברכות.

צבי כהן: צוות ההיגוי הוא בראשותו של פרופ' מרינוב.

צבי כהן: לדעתי ראוי מאוד לשמוע את המומחים המכובדים.

צבי כהן: שנית אשמח מאוד אם ועדת הפנים ואיכות הסביבה תתארח ברמת חובב ותראה את הדברים.

צבי כהן: הוועדה תוכל לראות מה קורה בתוך רמת חובב, ותיווכח בפתרונות המוצעים, שאנחנו יושבים על המדוכה בעניינם.

משה טייג: שיבואו בשלוש בלילה, לא בצהריים.

משה בורוכוב: האזור שלנו נמצא כל הזמן בסכנה מתמדת – מכיוון קו הרכבת החדש, מכיוון רמת חובב, מכיוון מפעלים כימיים, מכיוון הכור בדימונה.

משה בורוכוב: הגיע הזמן שתוקם ועדה בין-משרדית ותחליט שבאר שבע והיישובים סביבה הם אזור בסכנה מתמדת.

משה בורוכוב: על האזור הזה צריכה להיות ביקורת של המדינה.

משה בורוכוב: צריך לבדוק כיצד אפשר לסייע לתושבים שסובלים.

של הדיון: אך את המצב הקיים אי-אפשר לטייח.

של הדיון: יש בעיה קשה.

של הדיון: ייתכן שבסופו של דבר יתברר שמה שמריחים הוא בשמים, אך בינתיים הריחות רעים מאוד.

של הדיון: יש סכנה.

של הדיון: אנשים חוששים – ורק מהסיבה הזאת צריך לבצע כמה וכמה פעולות שייתכן שיעלו הרבה כסף ואולי אף יביאו לשינויים מבניים וארגוניים.

של הדיון: צו המועצות המקומיות של המועצה התעשייתית ברמת חובב התקבל בתשמ"ט1989-.

של הדיון: אני מבקש לפנות ראשית לשר הפנים כדי שיבחן מחדש את מבנהַ של המועצה התעשייתית.

של הדיון: העובדה שלמשרד לאיכות הסביבה למשל אין נציג בה, או שאין בה נציגי תושבים, או שלמפעלים יש ייצוג גדול במועצה – ייתכן שצריכות להשתנות.

של הדיון: בשלב זה אינני מביע עמדה.

של הדיון: אינני יכול לומר שאני יודע מה הפתרונות אחרי ישיבה אחת.

של הדיון: אני יודע מהן הבעיות שעלו כאן ואני רוצה להתחיל לטפל בהן.

של הדיון: לכן בנוגע למבנה הארגוני אני מבקש לפנות לשר הפנים ולומר לו מה עלה בדיון בנוגע לייצוגם של משרדי ממשלה שאינם מיוצגים, הגברת ייצוגם של התושבים, הקטנת ייצוגם של המפעלים ועוד.

של הדיון: כמובן, אינני רוצה לזרוק את התינוק עם המים.

של הדיון: מר בורוכוב עשה זאת באלגנטיות.

של הדיון: מתחשק לי לשאול אותו אם הוא מציע לסגור את המפעלים ולקיים דיון על אבטלה באזור.

של הדיון: נכון, צריך לפתור את הבעיה, אך אי-אפשר להיות פופוליסטיים.

של הדיון: צריך להבהיר שאם סוגרים – יהיו פחות עובדים.

של הדיון: אם משאירים פתוח – יש בעיה של בריאות.

של הדיון: צריך להתמודד עם הבעיות כמות שהן, ולא בסיסמאות.

של הדיון: בנוגע לנושא עצמו אני מבקש לפנות למשרדי הממשלה ולמועצה התעשייתית ברמת חובב.

של הדיון: אני מבקש לדעת בתוך שבועיים מה בכוונת הגורמים האלה לעשות כדי לפתור את הבעיות: המועצה התעשייתית ברמת חובב, המשרד לאיכות הסביבה, משרד הבריאות ומשרד הפנים.

של הדיון: אני מתעלם ממשרד הביטחון, שדברי נציגו מרחפים כצל על כל העניין.

של הדיון: אני מבקש לדעת מה בכוונת הגורמים הרלוונטיים לעשות וכמה זמן ייארכו הבדיקות.

של הדיון: אם ייאמר שסקר יארך שלוש שנים – אני מבקש שיודיעו על כך.

של הדיון: אם ייאמר שסקר יארך חודשים – נדע שבעוד חודשיים עלינו לבדוק את המצב ואם לא נעשה סקר, אולי נבקש לפטר מישהו.

של הדיון: גם זאת אפשרות.

מיקי הרן: יש החלטות בעניין זה, שפשוט לא הגענו אליהן.

משה גפני: אני מבקש גם שהמשרדים והמועצה התעשייתית יאמרו מה לא ייעשה בגלל חוסר בתקציב.

משה גפני: הרי אפשר להציע אין-סוף הצעות אך יש להיות ראליים.

שלום גולדברגר: יש תמיד תכנית עבודה בשלבים.

שלום גולדברגר: לא עושים הכול בבת אחת.

משה גפני: תפקיד הוועדה הוא לפקח על הגורמים הללו.

משה גפני: עלינו לדעת מה נעשה, כמה זמן נדרש לעשייה.

משה גפני: בתוך שבועיים, אחרי שאקבל תשובות מהגורמים השונים, אתחיל לברר עם הצבא מדוע הוא אינו סומך על קצב הפעילות של משרדי הממשלה בשעה שבעצם הוא נעזר במשרדי הממשלה בעבודתו שלו.

משה גפני: הוא מבקש נתונים מהמשרד לאיכות הסביבה, ממשרד הבריאות וכנראה גם מהמועצה ברמת חובב.

משה גפני: אך הוא חושב שיעבוד מהר יותר.

משה גפני: השאלה היא מדוע המשרדים אינם עובדים בקצב מהיר יותר, או אולי הצבא טועה.

מיקי הרן: אנחנו כבר הרבה מעבר לשלב הניטור.

בלהה גבעון: אולי יזם פרטי יכול לעבוד מהר יותר על הנתונים.

משה גפני: במהלך כהונתי כיו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה לא עסקתי בנושא רמת חובב.

משה גפני: אני מצטער על העניין, אך יש עוד כמה בעיות במדינה בנושא איכות הסביבה ובריאות הציבור.

משה גפני: בתוך שבועיים אחליט אם אני עצמי אטפל בנושא או אקים ועדת משנה.

משה גפני: ייתכן גם שנגיע לסיור במקום.

משה גפני: אם אכנס לעניין יש קצת בעיה, זה אולי לא יהיה נוח לכמה אנשים.

משה גפני: אך אם אכנס לבעיה, אעשה זאת בכל הכוח.

משה גפני: אם כתוצאה מהבדיקות שנעשה יתברר שיש צורך בשינוי חקיקה – לא נמתין לממשלה בעניין זה.

משה גפני: אני מבקש מהמועצה התעשייתית וממשרדי הממשלה לשתף פעולה ולהתייחס לעניין ברצינות: לתת תשובות במהירות האפשרית, בתוך שבועיים.

משה גפני: אני חושב שזה זמן מספיק כדי לתאר מה נעשה, כמה זמן נדרש לפעילויות, מה חסר, איזה תקציב עוד נדרש וכולי.

משה גפני: כן אני מבקש לדעת מה המצב החוקי בנוגע לברכות האידוי.

משה גפני: וכאמור, אני מבקש לפנות גם לשר הפנים בנוגע למבנה הארגוני של המועצה.

התשובות נפעל: אני מודה לכולם על ההשתתפות.