ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 362, 2001-12-31 09:45

חברי הוועדה: יהודית נאות סופה לנדבר מרינה סולודקין אופיר פינס-פז

מוזמנים: עו"ד שי סומך משרד המשפטים עו"ד מיכאל אטלן משרד העבודה והרווחה אודי בן דרור משרד האוצר נטשה כשר משרד האוצר גיא קריגר משרד האוצר

קצרנית: הצעת חוק לסיוע לנפגעי קריסת הרצפה באולמי ורסאי, התשס"ב-2001

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: על סדר היום הצעת חוק לסיוע לנפגעי קריסת הרצפה באולמי ורסאי, התשס"ב-2001.

משה גפני: אנחנו סיימנו את הדיון בחוק הזה, אבל חברת הכנסת סופה לנדבר ביקשה להכניס הסתייגות ואני אפשרתי לה, בתום הישיבה הקודמת, להכניס הסתייגות.

משה גפני: אלא שמשום מה היא אחרה בהגשת ההסתייגות ואני ביקשתי בכל זאת שזה יונח ולכן, לפנים משורת הדין, החלטתי להחזיר את הדיון לוועדה ולקבל את האישור שלכם, אם אתם מסכימים לזה.

משה גפני: לכן, אני מעלה להצבעה את השאלה האם חברי הכנסת מוכנים למשוך את החוק חזרה ממליאת הכנסת כדי לדון בהסתייגות שלה.

משה גפני: מי בעד - - -

אופיר פינס-פז: הסתייגות של מי?

משה גפני: תבוא בזמן.

אופיר פינס-פז: - -

משה גפני: הסתייגות של חברת הכנסת סופה לנדבר.

אופיר פינס-פז: מה היא רוצה?

משה גפני: יש הסתייגות.

משה גפני: הסתייגות שבה היא מבקשת להחיל עליהם את העקרונות של נפגעי תאונות דרכים.

משה גפני: אני מעלה להצבעה: מי בעד משיכת החוק חזרה ממליאת הכנסת כדי לדון בהסתייגות של חברת הכנסת לנדבר, ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: טוב.

משה גפני: אנחנו משכנו את החוק חזרה.

משה גפני: אני מבקש שתעשי, מירי, את כל הסידורים המשפטיים והתקנוניים הדרושים.

משה גפני: מה שמציעה חברת הכנסת סופה לנדבר, כפי שהיא כתבה ליועצת המשפטית של הוועדה - -

אופיר פינס-פז: קודם כל אני מבקש רביזיה.

אופיר פינס-פז: רביזיה לחוק.

מרינה סולודקין: תגיד לי מתי הרביזיה.

משה גפני: הרביזיה בעוד חמש דקות.

משה גפני: כן, חבר הכנסת אופיר פינס.

אופיר פינס-פז: עם כל הכבוד לך ולחברת הכנסת לנדבר, אני פשוט לא מבין מה שאתה עושה.

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת לנדבר אפילו לא הגיעה לוועדה.

אופיר פינס-פז: עם כל הכבוד.

אופיר פינס-פז: אני הטרחתי את עצמי לוועדה - - -.

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת לנדבר אפילו לא בוועדה.

אופיר פינס-פז: אני מציע, עם כל הכבוד הראוי, לפחות שהיא תכבד את ההסתייגות של עצמה ואת הישיבה המיוחדת שעשית לכבודה ואם היא לא הגיעה – על הסף לדחות את ההסתייגות.

אופיר פינס-פז: על הסף.

אופיר פינס-פז: זה הכל.

אופיר פינס-פז: ולהפסיק לעסוק בפופוליזם.

אופיר פינס-פז: יש לי בקשה.

אופיר פינס-פז: לגופו של עניין, כשאני ביקשתי ממך להוריד את החוק בפעם הראשונה, זה היה משום שזה היה חוק "דרדלה".

אופיר פינס-פז: אז אני מבקש לא לעבור מקיצוניות לקיצוניות.

אופיר פינס-פז: מחוק שלא שווה לירה בפעם הקודמת ותיקנו אותו תיקון יסודי, אני שמח שעשית את זה, אדוני היושב ראש, אל תהפוך עכשיו את הכל לחוכא ואטלולא.

אופיר פינס-פז: אם ההסתייגות הזאת תתקבל זה חוכא ואטלולא.

אופיר פינס-פז: לא צריך חוק.

אופיר פינס-פז: אני מציע לטפל בנושא הזה בצורה רצינית, מכובדת ואחראית.

אופיר פינס-פז: הכנסת עשתה כאן מהלך חסר תקדים כדי לפתור בעיה קשה ולעזור לפתור בעיה קשה.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא מחליפים ממשלה.

אופיר פינס-פז: אנחנו לא קובעים לממשלה איך היא עושה את זה, רק קבענו שהיא חייבת לעשות את זה.

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה כמי שקשור, באמת, לנושא הזה ולא מפחד להגיד את זה, כי אחרת זה פופוליזם שאין לו סוף.

אופיר פינס-פז: אני מבקש, חד וחלק: לעצור את - - - במקום שהגענו אליו, במצב הקיים.

אופיר פינס-פז: ובוודאי שאי אפשר לקיים דיון כזה כשחברת הכנסת לנדבר אפילו לא באה לדיון, לא מנמקת את ההסתייגות שלה.

אופיר פינס-פז: אתה כבר מושך את החוק מהמליאה.

אופיר פינס-פז: איפה נשמע דבר כזה?

אופיר פינס-פז: איפה אנחנו חיים?

אופיר פינס-פז: לגופו של עניין, אני מתנגד להצעה שלה.

משה גפני: תראה, אם אתה תעמוד על הנושא של הרביזיה אז תהיה רביזיה ואני אצביע נגד הרביזיה וכולי.

משה גפני: מה שאני מבקש ממך, זה לאפשר לה להעלות את ההסתייגות.

אופיר פינס-פז: אבל היא איננה.

משה גפני: אז היא איננה.

משה גפני: אז מה?

משה גפני: אתה רוצה שאנחנו נואשם בזה שאנחנו לא מאפשרים אפילו למליאת הכנסת לתת את דעתה על העניין?

אופיר פינס-פז: אז שתגיש הסתייגות.

משה גפני: אז בשביל זה אני צריך למשוך את זה.

אופיר פינס-פז: למה?

משה גפני: בגלל שזה הונח בלי ההסתייגות.

משה גפני: גם שמה היא איחרה.

אופיר פינס-פז: מה אתה עושה?

אופיר פינס-פז: טוב.

אופיר פינס-פז: אני אמרתי את דעתי.

משה גפני: לא, אופיר.

משה גפני: אתה רוצה ככה?

משה גפני: בוא, אני אאפשר לך להכניס הסתייגות לשם החוק.

משה גפני: תדבר ותסביר את העניין הזה ותשכנע את המליאה.

אופיר פינס-פז: יש לי הסתייגות.

משה גפני: אין לך.

משה גפני: זה עלה בלי שום הסתייגות.

מרים פרנקל-שור: יש.

מרים פרנקל-שור: יש שתי הסתייגויות.

משה גפני: טוב, סליחה.

משה גפני: לא שמתי לב.

אופיר פינס-פז: טוב, אמרתי את שלי.

אופיר פינס-פז: אתה אמרת שאתה תצביע נגד הרביזיה.

משה גפני: אני רוצה שתאפשר לה להעלות את ההסתייגות.

אופיר פינס-פז: בבקשה.

משה גפני: לא, תוריד את הרביזיה.

משה גפני: יש לך בעיה עם זה שהיא תעלה הסתייגות במליאה?

אופיר פינס-פז: אין לי שום בעיה עם זה.

אופיר פינס-פז: אני אצביע נגד ההסתייגות.

משה גפני: בבקשה, אין בעיה.

משה גפני: תשכנע את המליאה.

משה גפני: אני לא רוצה להיות השופט בעניין הזה.

משה גפני: אני רוצה שהמליאה תחליט.

משה גפני: אתה תגיד את דעתך, היא תגיד את דעתה והמליאה תחליט.

משה גפני: חבר הכנסת אופיר פינס הוריד את הרביזיה ולכן אנחנו מוסיפים, בנוסף להסתייגויות של חבר הכנסת אופיר פינס, גם את ההסתייגות של חברת הכנסת לנדבר.

מרים פרנקל-שור: אולי כדאי, לפני שהוועדה מחליטה אם לצרף את ההסתייגות של חברת הכנסת לנדבר, להבין מה המשמעות של ההסתייגות של חברת הכנסת לנדבר ולשם כך הגיעו נציגים אל הוועדה.

מרים פרנקל-שור: כדאי לשמוע את דעתם.

משה גפני: כן.

משה גפני: עו"ד שופמן.

יהושע שופמן: קודם כל, ההסתייגות הזאת במידה רבה שוללת את עצם החוק.

יהושע שופמן: כי ההסתייגות בעצם מבטלת את כל הצורך בוועדה ציבורית, במנגנון שקבוע פה.

אופיר פינס-פז: השאלה היא אם ההסתייגות היא חוקית.

יהושע שופמן: ההסתייגות סותרת החל משם החוק – שהוא חוק סיוע, לא חוק פיצוי – וכלה בעצם הקמת הוועדה, שברגע שכתוב שהזכויות הן לפי חוק - - - לפי סעיף 123 לתקנון, אסור להגיש הסתייגות - - -.

יהושע שופמן: במהות יש פה הפיכת כל החוק על פניו.

יהושע שופמן: ואפילו תאמר שאין זו הסתייגות באופן טכני, אז היא שונה במידה כזאת שלא יהיה מנוס, לדעתי – אם ההסתייגות תתקבל, שמענו שיש גם התנגדות – מלהחזיר את החוק לוועדה ולהתחיל אולי לעבוד מחדש, בגלל שזה חוק אחר לגמרי.

יהושע שופמן: הכל שונה.

יהושע שופמן: לכן ההסתייגות הזאת פשוט מחזירה את החוק לוועדה.

סופה לנדבר: במה זה שונה?

יהושע שופמן: החוק כפי שכתוב פה הוא לסיוע, על בסיס של צרכים מיוחדים ולא על בסיס של פיצוי נזיקין.

יהושע שופמן: הוא קובע ועדה שתקבע אמות מידה.

יהושע שופמן: יש סתירה פנימית – אם יש ועדה לקביעת אמות מידה ואמת המידה קבועה בחוק עצמו.

יהושע שופמן: סתירה מניה וביה.

משה גפני: אם היא תוריד את המילה "פיצוי" מההסתייגות שלה?

משה גפני: אני לא יודע, אני לא מדבר במקומה.

משה גפני: שהיא תדבר.

יהושע שופמן: זה אולי במידה מסוימת פותר את הסתירה הלשונית בשם החוק, בין סעיף 1א לסעיף 1ב, אבל באופן מהותי אם קובעים קביעה קטגורית, שנותנים זכות תביעה, בשביל מה צריך ועדה?

יהושע שופמן: אם יש פה זכות תביעה ישירה – בעצם ההסתייגות אומרת: המדינה אחראית לפיצוי, כאילו היא המזיקה.

יהושע שופמן: ולא שהמדינה תיתן סיוע לאנשים לפי הצרכים שלהם בנסיבות שנוצרו.

סופה לנדבר: כן, אבל מישהו אחראי כאן, ריבונו של עולם.

סופה לנדבר: אנחנו חיים במדינה או איפה אנחנו חיים?

סופה לנדבר: עמד בניין, הבניין התרסק, קרה שם מה שקרה, אז מישהו אחראי על זה או שאנחנו עושים טובה לאנשים האלה?

יהושע שופמן: יש כללים לגבי השאלה מתי מדינת ישראל כמדינה אחראית לפיצוי נזקים שאדם סבל.

יהושע שופמן: וזה לא משנה לצורך העניין אם נפלה תקרה ונפצע אדם אחד או שנהרגו ונפצעו עשרות.

מרים פרנקל-שור: כשהוגשה הסתייגות וגם כשדובר על הגשת הסתייגות שכזו, אני התלבטתי הרבה אם ההסתייגות הזו מאיינת את הצעת החוק או לא.

מרים פרנקל-שור: אני הגעתי למסקנה שההסתייגות אינה מאיינת את הצעת החוק, אם כי היא מצמצמת באופן נרחב ביותר את שיקול דעתה של הוועדה.

מרים פרנקל-שור: החוק מקבל תפנית חדה ביותר.

מרים פרנקל-שור: אני אמרתי בישיבה הקודמת שההצעה הזאת, כפי שנוסחה בהתחלה – וניסינו לשמר אותה על פי הנוסח שהתקבל בישיבה הקודמת – מביאה לאיזשהו איזון מאד עדין בין החלטת הוועדה לא להיכנס לעובי הקורה ולדון באמת בפיצוי המגיע לפי הקריטריונים וכולי, לבין מציאת פתרון כלשהו ואי דחייה על הסף.

מרים פרנקל-שור: לכן מצאנו את המנגנון הזה, על דעת חברי הוועדה, שתהיה ועדה שתשב על המדוכה ויכול להיות שאחת ההחלטות שיכולה הוועדה בעצמה להגיע אליה, בלי שזה ייקבע באורח חד משמעי בחוק, זה שהסיוע יהיה על פי אישורים לנפגעי תאונות דרכים.

מרים פרנקל-שור: אז ברגע שהסתייגות כזאת תתקבל, היא משנה את החוק לחלוטין.

מרים פרנקל-שור: אין ספק, כפי שאמרתי לאדוני היושב ראש, שיהיה צריך להחזיר את הצעת החוק הזו, לא על פי סעיף 130 אלא על פי סעיף 127 ולפתוח את הדיון מההתחלה ואני חושבת שחבל, אחרי איזון כזה עדין, להעלות הצעת חוק כזו כשאנחנו עדיין לא יודעים מה המשמעויות הכספיות או האחרות שיהיו לוועדה ושבעצם על החלטה כזאת עקרונית לא יהיה דיון ממשי בוועדה.

משה גפני: חברת הכנסת לנדבר.

סופה לנדבר: אני לא בטוחה שזה כך ואני חושבת שאחרי מה ששמענו כאן בוועדה – ואנחנו לא נחזור על זה – אני לא מורידה את ההסתייגות ויכול להיות שבמליאה ישכנעו אותי ויכול להיות שלא.

מרים פרנקל-שור: אולי כדאי לשמוע את נציגי האוצר, אולי יש לזה השלכות כספיות.

משה גפני: אם אפשר, בקצרה, בגלל שאני עשיתי את הישיבה טכנית במהותה, רק כדי לאפשר לה להעלות את ההסתייגות.

משה גפני: חברי הכנסת הם אנשים מאד אחראיים.

משה גפני: מאד, כפי שאני מכיר אותם ואם יבוא שר האוצר ויסביר את המשמעות של העניין ולא ישלח רק את העוזר שלו להתקשר אלי, בטלפון, בשקט, אלא יעלה במליאת הכנסת ויסביר למה ההסתייגות לא במקום – או בכלל, למה החוק לא במקום, כפי שנאמר לי – שיסביר את זה לעם ישראל, לנפגעי אסון ורסאי, לחברי הכנסת.

משה גפני: חברי הכנסת ינהגו מאד באחריות.

משה גפני: שיבוא שר המשפטים ושיסביר למה התיקון של חברת הכנסת לנדבר הוא לא חוקי – חברי הכנסת ישתכנעו.

סופה לנדבר: למה הוא לא חוקי?

משה גפני: הוא בעצם לא תקנוני, הוא בעצם מטיל אחריות על המדינה כשהמדינה לא אחראית.

משה גפני: לא חשוב – אני לא נכנס לפרטים.

משה גפני: אני בעצם מהווה פה - - -

יהודית נאות: זה נכון שהמדינה לא אחראית.

סופה לנדבר: המדינה לא אחראית על שום דבר.

סופה לנדבר: אנחנו חיים במדינה שהמדינה לא אחראית על האזרח.

יהודית נאות: היא לא אחראית, אבל אנחנו אומרים שיש לפצות.

משה גפני: סיוע, סיוע.

יהושע שופמן: יש לסייע.

יהודית נאות: יש לסייע מצד אחד והמדינה לא אחראית מצד שני.

יהודית נאות: כך אני רואה את זה.

משה גפני: לכן, בדיונים בוועדה שינינו את הכל וכתבנו:

משה גפני: הצעת חוק לסיוע לנפגעים ואחרי זה גם במהלך החקיקה מדובר על סיוע.

יהודית נאות: נכון, אני ראיתי.

משה גפני: אבל לא משנה, אני לא רוצה לשאת באחריות.

משה גפני: אני בעצם מהווה פה גורם טכני, עכשיו.

משה גפני: אחרי שעבדנו על החוק כל כך הרבה זמן, המליאה היא זאת שצריכה להחליט ומי שצריך לעמוד מול המליאה זה השרים, להסביר את העמדה.

משה גפני: כן, בבקשה.

אודי בן דרור: יש משהו קטן שרציתי להדגיש: בניגוד למהות הצעת החוק כפי שרוצים שהיא תהיה, של סיוע לפי צרכים, הצעת החוק כפי שהיא מוצעת, לפי חוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים תיתן יותר למי שיש לו יותר ופחות למי שיש לו פחות וזה בדיוק הפוך מרוח הצעת החוק.

סופה לנדבר: על בסיס מה אתה אומר את זה?

אודי בן דרור: על בסיס זה שככה נותנים פיצויים.

משה גפני: לא כל כך הבנתי.

אודי בן דרור: כשאתה מפצה מישהו, אתה מפצה אותו על מה?

אודי בן דרור: על אובדן הכנסה, על אובדן כושר השתכרות, אתה מפצה אותו על מה שהוא איבד.

אודי בן דרור: עשיר, מטבע הדברים, יש לו יותר מה לאבד.

אודי בן דרור: עני יש לו פחות מה לאבד.

אודי בן דרור: הוא לא יכול לאבד את מה שיש לעשיר, בגלל זה לעשיר נותנים יותר ולעני נותנים פחות.

סופה לנדבר: זה לא בדיוק ככה, אדוני.

משה גפני: רגע, ולכן מה?

אודי בן דרור: ולכן אם תתקבל הסתייגותה של חברת הכנסת סופה לנדבר, המצב יהיה הפוך מכפי שאני מאמין שרבים מאתנו רוצים, שזה לתת יותר למי שיש לו פחות.

משה גפני: זאת אומרת שבנפגעי תאונות דרכים – אם אני מבין אותך נכון – נותנים את הפיצוי לפי מצבו של הנפגע.

יהודית נאות: אבדן כושר השתכרות - - -

משה גפני: ולפי הצעת החוק שלנו זה ילך לפי המצב הכלכלי וכולי.

אודי בן דרור: בדיוק.

אודי בן דרור: זה יהיה בדיוק הפוך מרוח הדברים ואני גם לא חושב שחברת הכנסת סופה לנדבר רוצה לתת יותר לעשיר ופחות לעני.

אודי בן דרור: זה בדיוק המצב ההפוך ממה שהיא רוצה, אני מניח.

סופה לנדבר: אני חושבת שההסבר שלך הוא לא במקום, אדוני.

סופה לנדבר: אתה מבין, אדוני היושב ראש, אנחנו כאן מדברים על מה?

סופה לנדבר: אבדן בריאות - - -

יהודית נאות: אבדן כושר השתכרות, למשל.

סופה לנדבר: זה פופוליזם.

משה גפני: אנחנו מדברים כאן על שני דברים עיקריים.

משה גפני: הכלל האחד הוא הפגיעות, זאת אומרת: במה בן אדם נפגע במשפחה והדבר השני הסיוע על הבסיס הכלכלי שעליו נשענת המשפחה.

מרים פרנקל-שור: שזה בסיסה של הצעת החוק.

משה גפני: כן.

משה גפני: טוען אודי, שאם תתקבל ההסתייגות שלך זה משנה את המהות של הסיוע, מכיוון שנפגעי תאונות דרכים מקבלים לפי, למשל, כושר ההשתכרות או המצב הכלכלי שהיה כשהם נפגעו.

משה גפני: כי בפיצוי לנפגעי תאונות דרכים מפצים את הנפגע.

משה גפני: הנפגע היה רוטשילד, אז מפצים את רוטשילד.

משה גפני: הנפגע היה הומלס אז מפצים הומלס.

סופה לנדבר: אני לא מקבלת את הדבר הזה, אבל זכותו להגיד מה שהוא רוצה.

מרים פרנקל-שור: חברת הכנסת לנדבר, כדאי פה להדגיש שהוא לא אומר אם מקבלים או לא מקבלים - - -

משה גפני: זה הדבר הבסיסי.

סופה לנדבר: אני מבינה מצוין מה שהוא אומר.

יהודית נאות: אבל יש גם משהו בדברים של סופה, משום שהיא טוענת שלעני יותר קשה להתמודד עם תוצאות השבר הזה, מאשר לעשיר שאולי היו לו רזרבות.

יהודית נאות: אז אני לא מסכימה עם ההסתייגות.

יהודית נאות: אני חושבת שבדיוק בשביל זה קבעו בחוק שתהיה ועדה שתשב על המדוכה.

מרים פרנקל-שור: בדיוק.

יהודית נאות: זו דעתי האישית, משום שזה לא clear cut, סופה.

יהודית נאות: זה נכון שלעני אין אפילו רזרבה להתחיל לשקם את עצמו, בעוד שלעשיר בטח יש משהו בבנק וזה סותר את הטיעון שלך, אודי.

יהודית נאות: מצד שני את לא יכולה להתעלם מכך שהמדינה תשקיע בעשירים אולי יותר מאשר בעניים.

יהודית נאות: ולכן צריכה לשבת ועדה ולשקול בין שני הדברים האלה.

סופה לנדבר: אבל אנחנו לא פוסלים את הוועדה.

סופה לנדבר: אנחנו משאירים את הוועדה.

מרים פרנקל-שור: אבל את יותר לא אומרת לוועדה מה - - -

יהודית נאות: אני מסופקת אם מישהו יסכים להיות בוועדה כשאת הכתבת לו איך הוא עובד.

יהודית נאות: אם אנחנו באמת רוצים אנשים רציניים – אני לא הייתי מסכימה להיות בוועדה שהכתיבו לה כבר.

מיכאל אטלן: אפשר המחשה נוספת לעניין הזה.

יהודית נאות: יש משהו שלא הבנו?

משה גפני: כן, תגיד.

משה גפני: רק בקצרה.

מיכאל אטלן: המחשה נוספת היא שכל הכסף ילך על פיצוי נפגעי תאונות דרכים - או השווה לו – וכל הכסף שהיה מיועד ללכת באמצעות הסיוע, דרך לשכות הרווחה, ילך לאיבוד.

מיכאל אטלן: זו המחשה לאותה נקודה.

משה גפני: כן.

משה גפני: חברת הכנסת סופה לנדבר, אני מאפשר לך להעלות את ההסתייגות.

משה גפני: אני מבקש ממך, עד שאת מעלה את זה – כמובן, יש לך גם את האפשרות לדבר ולהסביר – תשקלי את העניין, בגלל שגם בעת הדיונים בוועדה וגם כאן הועלו טענות כבדות משקל.

משה גפני: גם טענות תקנוניות, כפי שהעלה אותן יהושע שופמן, מבחינת מהותו של החוק, גם הטענה של הביטוח הלאומי ושל משרד האוצר והטענות של החברים כאן.

משה גפני: יש לזה טענות.

משה גפני: אני מודע לעובדה שהנפגעים מאד מעונינים להצמיד את זה לנפגעי תאונות דרכים, אני גם מבין למה.

משה גפני: נפגעי תאונות דרכים זה דבר מאד מוגדר ומאד ברור, כאשר החוק הזה הוא חוק חדש, הוא חוק תקדימי.

משה גפני: אני מאפשר לך להעלות את ההסתייגות.

שי סומך: אפשר עוד מילה?

משה גפני: אני אאפשר לך.

משה גפני: אני מאפשר לך להעלות את ההסתייגות, אני אסביר את הדברים.

משה גפני: יהיו חברי כנסת שיטענו נגד.

משה גפני: יהודית, אם את רוצה, את יכולה לרשום לך הסתייגות כדי לטעון נגד.

יהודית נאות: חשבתי שאיחרתי את המועד.

משה גפני: לא, היות והחזרתי את זה ואני מאפשר לה, אז אני גם מאפשר לך.

יהודית נאות: אז אני רוצה להתנגד לשם החוק.

סופה לנדבר: מתי זה?

סופה לנדבר: היום?

משה גפני: לא.

משה גפני: זה יהיה מחר.

יהודית נאות: טוב, אז הסתייגות לשם החוק.

משה גפני: תוסיפי אותה לאופיר פינס.

משה גפני: אתה רצית להוסיף משהו?

שי סומך: אני רוצה לחדד את נושא ההפליה.

שי סומך: בשנתיים האחרונות, אולי יותר, אני מופיע בצורה די אינטנסיבית בוועדת העבודה והרווחה ובוועדת העלייה והקליטה ויש כל מיני הצעות סקטוריאליות כאלה ואחרות.

שי סומך: תמיד מאחורי הצעה כזאת עומד, כמובן, כוח פוליטי, אבל גם עומדת הסיבה.

שי סומך: הרבה פעמים סיבה דחוקה, אולי סיבה לא כל כך טובה, אולי סיבה פחות משכנעת, אבל עומדת סיבה, למה להפלות את הקבוצה הזאת לטובה לעומת קבוצות אחרות.

שי סומך: לגבי הצעת החוק שלפנינו, אז יש סיבה.

שי סומך: הסיבה היא כזאת שיש כאלה שלא מקבלים אותה, אבל יש סיבה: נפגעו כאן הרבה אנשים מבני אותה משפחה ולכן צריך סיוע הומניטרי מיוחד.

שי סומך: זה הנימוק.

שי סומך: עכשיו, כשמדובר על פיצוי, עם כל הכבוד, אני לא רואה שום סיבה.

שי סומך: אפילו אין את הנושא של הסיבה.

שי סומך: למה לפצות אותם ולא לפצות אדם שגג נפל עליו בבאר שבע?

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: כן, יהושע אמר את זה.

משה גפני: אוקי.

משה גפני: תודה רבה, סיימנו את הישיבה בעניין הזה.