ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 354, 2001-12-18 11:10

משה גפני: אני פותח את הישיבה.

משה גפני: על סדר היום הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הקצאת מקומות חניה בבתי-ספר לרכב להסעת תלמידים), התשס"ב-2001 של חבר-הכנסת נסים זאב.

משה גפני: חבר-הכנסת נסים זאב, תסביר לנו בבקשה את מהות הצעת-החוק.

נסים זאב: ראשית, אני רוצה להודות ליושב-ראש על כך שהוא מעלה את הנושא לדיון.

נסים זאב: בשבוע שעבר הערתי את תשומת לבו לכך שהצעת-החוק מונחת על השולחן כבר מספר חודשים, והוא לקח את הנושא ברצינות.

משה גפני: אני רואה את החשיבות שיש בהצעת-החוק.

נסים זאב: קראתי את המכתב של עורך-דין נתן מאיר בשם מרכז השלטון המקומי בישראל, שאומר שהצעת-החוק נראית לו מיותרת.

נסים זאב: אני רוצה שנבחן את המצב בשאר מדינות העולם.

נסים זאב: בארצות-הברית, באירופה ובכל מקום, לא קיים מוסד ציבורי – וכשאני מוסד ציבורי, בוודאי שהוא כולל בתי-ספר – שאין בו שטח מיועד שמוקצה מראש לחניית רכב שמסיע תלמידים.

נסים זאב: כולנו יודעים שבתי-ספר רבים בארץ הם בתי-ספר על אזוריים, ושהיקף הנושא של הסעת ילדים הוא רחב וגדול מאד.

נסים זאב: גם בתי-הספר המקומיים השכונתיים, כמעט כולם משתמשים בהסעות.

נסים זאב: הלכה למעשה, היום לא רק שאין מקומות חניה בבתי-הספר, אלא מעבר לזה, מחלקת תברואה למשל, מרשה לעצמה להעמיד איזושהי מכולה בכניסה לבית-הספר, ואתה לא יכול לומר שום דבר בעניין.

נסים זאב: מדובר בשטח שהיה צריך להיות, גם בגלל בעיות בטיחות וגם בגלל בעיות ביטחון, מוקצה מראש לחניה.

נסים זאב: למרות זאת, אין פוצה פה ומצפצף.

נסים זאב: אם מחלקת תברואה מחליטה שתהיה שם מכולה, היא יכולה להציב אותה במרחק של 10 מטר מהכניסה לבית-הספר, ואני יכול להראות לכם דוגמה קלאסית ברחוב דוד ילין בירושלים.

נסים זאב: אתם יכולים לראות מה המצב בכניסה לבית-הספר, שלומדות בו כמעט 800 תלמידות.

נסים זאב: היו צריכים להציב את המכולה הזאת, למשל, בצדי הדרך על חשבון שתי חניות, אבל בגלל שלא רצו "לבזבז" שני מקומות חניה, שאולי מכניסים כמה פרוטות ליום, החליטו שאפשר לפגוע בבטיחותם וביטחונם של אותם ילדים שצריכים להגיע לבית-הספר.

נסים זאב: אני כבר הבהרתי, שאנחנו לא מדברים דווקא על הפקעת שטח לצורך חניה, ובטח לא מגורמים פרטיים, כי ברור שהעלויות פה יהיו גבוהות.

נסים זאב: אנחנו מדברים על הסדרי חניה בינתיים.

נסים זאב: אני מבין שההתנגדות המרכזית של מרכז השלטון המקומי נובעת מהסיבה שייווצרו בעיות רבות, אם כל רשות תצטרך להפקיע שטח לטובת חניה, בפרט אם מדובר בהפקעת שטח פרטי.

נסים זאב: אנחנו מדברים על הסדרי חניה, שיחייבו את הרשויות המקומיות להעמיד לכל מוסד חינוכי וגם לגני ילדים – כי גם רובם המכריע של הילדים שמגיעים לגן הילדים מגיע בהסעה – חניה לרכב שמסיע תלמידים.

נסים זאב: אני לא רוצה לדבר על נתונים ועל עובדות שאני עד להם כתוצאה מהיכרותי את השטח.

נסים זאב: כשנהגי ההסעות מורידים ומעלים תלמידים, הם צריכים להתמודד עם קשיים רבים, והם גם חושפים את התלמידים לסכנה, בגלל שאין הסדר חניה, כפי שראוי שיהיה.

נסים זאב: לכן, אני מבקש מיושב-ראש הוועדה ומחברי הוועדה לאמץ את הצעת-החוק שלי.

משה גפני: אני מבין שיש התנגדות של מרכז השלטון המקומי.

רונן ישעיהו: לא רק.

משה גפני: האם נציגי מרכז השלטון המקומי נמצאים פה?

יפה שפירא: לא, הם רק שלחו לנו מכתב.

משה גפני: אפשר לשלוח להם מכתב תשובה.

משה גפני: .. מעניין שיש להם מספיק נציגים לשלוח לוועדת החינוך והתרבות לגבי אגרת חוץ.

משה גפני: אנחנו לא נדון בעניין של מרכז השלטון המקומי.

משה גפני: ההתנגדות של מרכז השלטון המקומי יורדת.

משה גפני: האם מרכז שלטון מקומי הוזמן?

יפה שפירא: בוודאי.

משה גפני: אז למה הם לא הגיעו לישיבה?

יפה שפירא: כי הם שלחו מכתב.

משה גפני: תשלחי להם אותו חזרה.

משה גפני: האם הממשלה מתנגדת להצעת-החוק?

מירי פרנקל-שור: כן, הממשלה מתנגדת להצעת-החוק.

נסים זאב: להפקעה כן, אבל לא להסדרי חניה.

משה גפני: למה נציגי מרכז שלטון מקומי לא הגיעו?

משה גפני: תשלחי להם בחזרה את המכתב, ותגידי להם שאני מבקש שגם לנושא של אגרת החוץ ישלחו מכתב.

אלי וולצקי: לדעתנו, החוק הוא חוק מיותר, שפוגע בזכות הקניין מעבר למידתיות הראויה.

אלי וולצקי: אני מבקש להצביע על כמה ליקויים בהצעת-החוק, מעבר להיבט הכללי.

משה גפני: אם אני הבנתי נכון את חבר-הכנסת זאב, הוא לא מדבר על הפקעה, אלא על הסדרי חניה.

אלי וולצקי: אם מדובר על הסדרי חניה, אני חושב שהחוק רק מחטיא את מטרתו, משום שהיום על-פי תקני החניה הקיימים בתקנות, חובה להתקין מקומות חניה על-פי מפתח שכרוך בכיתות לימוד וכו', והוא כולל הרבה יותר מהקצאת מקום חניה אחד למוסד.

נסים זאב: דבר שלא קיים בפועל.

אלי וולצקי: צריך לאכוף את זה, אבל החוק לא יעזור באכיפה.

אלי וולצקי: להפך, החוק מקטין את נטל החניה, שהמוסד החינוכי צריך לעמוד בו.

משה גפני: חבר-הכנסת זאב נתן כדוגמה את רחוב דוד ילין.

נסים זאב: האם בסוכת דוד יש חניה?

משה גפני: אני מכיר את הרחוב הזה.

משה גפני: הוא לא מדבר על מקום שבו משרד החינוך בונה בית-ספר, אלא על מוסד חינוכי, וברחוב הזה יש כמה מוסדות חינוכיים.

משה גפני: אתה יכול לעבור ברחוב ולראות איך מורידים ומעלים תלמידים.

משה גפני: ברחוב הזה תמיד כל החניות תפוסות, ואין שם שום הסדר שהעירייה, או רשות הרישוי המקומית או הארצית, דאגה לקדם.

משה גפני: אומר חבר-הכנסת נסים זאב, שהוא רוצה לחייב את עיריית ירושלים – במקרה הזה זאת עיריית ירושלים, ואותו דבר לגבי כל מקום – ומקומות שבהם אין מצב אופטימלי כפי שאתה אומר, להקצות מקום חניה שאסור לחנות בו, מלבד רכב שמעלה או מוריד תלמידים.

נסים זאב: אולי תראה לי בכל אזור ירושלים רק מקום אחד, שבו כתוב "אין חניה", והוא מיועד אך ורק לחניה של רכב שמסיע תלמידים מאותו מוסד, כפי שנהוג בארצות-הברית ובכל מדינה שמכבדת את עצמה?

אלי וולצקי: הדבר שאדוני מצביע עליו בהחלט נכון וראוי, ובוודאי צריך לפתור אותו, אבל צריך לפתור אותו במסגרת רשות התמרור, ולא כחוק שקובע מנגנון של הפקעה, של הקניית זכות למוסד.

נסים זאב: אמרתי שהרשות תחליט היכן יהיו מקומות החניה.

נסים זאב: את המיקום אני לא קובע.

נסים זאב: כל רשות תקבע לעצמה את המקום שנוח לה להעמיד בו את הרכב – כמובן, לא ברחוב אחר, אלא בסמוך לבית-הספר.

נסים זאב: אנחנו לא מדברים על הפקעה.

אלי וולצקי: ההצעה היתה צריכה להיות הקצאת מקומות חניה בדרכים, שלא ישמשו לכל מטרה אחרת.

נסים זאב: בקריאה הטרומית הבהרתי גם לשר הפנים וגם לשר המשפטים, שזוהי הכוונה, ואמרתי את זה מעל במת הכנסת.

נסים זאב: הם אמרו לי שאם זאת הכוונה, אין התנגדות של ועדת השרים.

נסים זאב: נשנה את הניסוח.

משה גפני: נראה האם נאשר את הצעת-החוק היום או בהמשך, אבל ברגע שאנחנו ננסח את החוק בהכנה לקריאה ראשונה, נוציא את כל המילים מהחוק, שנוגעות לנושא של ההפקעה.

משה גפני: זאת גם לא כוונת המציע.

משה גפני: כשגרתי בתל-אביב, ליד ביתי היו שני בתי-ספר: יוסף הגלילי וטשרניחובסקי.

משה גפני: ברחוב טשרניחובסקי בתל-אביב לא היתה חניה.

משה גפני: אני מדבר על תל-אביב של פעם, אני כבר לא מדבר על תל-אביב של היום.

משה גפני: אם מדובר בהפקעה, אני מתנגד להצעה, אבל חבר-הכנסת זאב לא מתכוון להפקעה.

משה גפני: במקרה הזה, הניסוח איננו תואם את כוונת המציע.

משה גפני: הכוונה היא – והרב זאב יתקן אותי, אם אני טועה - לחייב בחוק את הרשויות המקומיות להציב תמרור בפתח בית-הספר, שיאמר שמקום זה מיועד אך ורק להעלאת והורדת תלמידים.

אלי וולצקי: הייתי מציע במקרה הזה לקבוע, שהתיקון בחוק לא בא לגרוע מחובת המוסד החינוכי להקצות מקומות חניה על-פי כל דין אחר.

משה גפני: מאה אחוז.

רונן ישעיהו: אם אחרי ההבהרות שהבהרתם שלא מדובר בהפקעה, אלא בהסדר חניה ברחוב, הפלטפורמה לכך היא כבר לא חוק התכנון והבנייה, אלא תקנות התעבורה, ששם נקבעים הסדרי תנועה ותמרורים, וזה התחום שבו עוסקים בנושא.

רונן ישעיהו: לכן, ההצעה צריכה עכשיו לקבל מתכונת אחרת – תיקון פקודת התעבורה, ושם תיקבע החובה של הרשות המקומית להקצות מקומות חניה לבתי-ספר.

רונן ישעיהו: אנחנו כרגע עוסקים בתיקון לחוק הלא נכון באופן לא נכון.

משה גפני: גברתי היועצת המשפטית, תרשמי בבקשה את ההערה שלו.

דבי סולו: אנחנו סבורים שאולי ניתן ליישם גם את תקנות התעבורה, אבל יכול להיות שאכסניה אחרת שתוכל להתאים היא תקנות התכנון והבנייה (התקנת מקומות חניה).

קריאה: שם זה כבר נמצא.

דבי סולו: אין שם הסדרה לגבי חניה ציבורית, אלא רק לגבי חניה פרטית.

אלי וולצקי: שאלת הדיסציפלינה באמת חשובה, כי חוק התכנון והבנייה לא נותן את הכוח ליישם את החוק הזה.

אלי וולצקי: מי שנותן ישירות את הכוח היא באמת פקודת התעבורה.

משה גפני: לפי התקנות הקיימות, האם יש חובה על רשות רישוי שאחראית על התמרור ליישם את החוק?

רונן ישעיהו: אתה מדבר על שתי רשויות שונות.

רונן ישעיהו: יש רשות א' שהיא רשות הרישוי על-פי חוק התכנון והבנייה, והיא נותנת היתרי בנייה, גם לבתי-ספר.

רונן ישעיהו: יש רשות ב' שהיא רשות התמרור המקומית, על-פי תקנות התעבורה, והיא קובעת את הסדרי התנועה בחוק.

משה גפני: אני מודה לך על התיקון, דווקא את זה ידעתי.

משה גפני: האם יש חובה היום על רשות תמרור ליישם את החוק?

דבי סולו: לא.

משה גפני: אין חובה, ולכן החוק לא מיותר.

דבי סולו: לפי ההצעה, רשות הרישוי המקומית תצמיד מקום חניה לרכב, המיועד להסעת 30 תלמידים, בסמוך למוסד חינוך.

דבי סולו: אני חושבת שהקצאת מקום חניה לפי מפתח של 30 תלמידים היא לא בהכרח נכונה.

נסים זאב: אפשר להעלות את מספר התלמידים.

דבי סולו: יש מוסדות, שהם מוסדות חינוכיים על אזוריים, שאליהם מגיעים הרבה מאד תלמידים, ולהם מתאים דווקא להצמיד הרבה יותר מקומות חניה.

דבי סולו: לעומת זאת, יש מוסדות חינוך שאליהם בכלל לא מגיעים תלמידים בהסעות, ולכן הבדיקה צריכה להיות פרטנית.

דבי סולו: הנתון הזה של חניה לכל 30 תלמידים הוא לא בהכרח נכון.

משה גפני: אני מציע שנשאיר את המספר 30, כי זה משהו באמצע בין 50 תלמידים, שזה מספר התלמידים שיכול להכיל אוטובוס, לבין מספר התלמידים שיכולים להכיל רכבים פרטיים.

משה גפני: אני מבקש ממך לבדוק את העניין במשרד, ואם לקראת הקריאה השנייה ושלישית תרצי לשנות את המספר, בבקשה.

משה גפני: כרגע אני מציע לא לשנות את המספר, אלא ללכת על הממוצע.

משה גפני: אני מבין שזאת גם הסיבה שקבעת את המספר הזה, חבר-הכנסת זאב.

משה גפני: היא צודקת בדבריה לגבי מועצות אזוריות, או אפילו בתי-ספר עירוניים, שמגיעים אליהם אוטובוסים.

נסים זאב: ל"מסורה", למשל, מגיעים ב"דאבל", ולשם באמת מגיעים למעלה מ-1,000 ילדים כל יום.

שי יפתח: יש היום בתקנות התכנון והבנייה (התקנת מקומות חניה), התשמ"ג-1983 התייחסות, בין היתר כמובן, גם למוסדות חינוך ותרבות, בתי-ספר יסודיים, חטיבות ביניים, על-יסודיים, מקצועיים וכיוצא בזה, לרבות התקנת "חנייה לאוטובוסים, בהתאם לצורך".

שי יפתח: יש פתרון לבית-ספר שעדיין לא הוקם, אבל יש תכנית להקימו.

שי יפתח: דרך אגב, חוק התכנון והבנייה לא עוסק במקומות קיימים שניתן לגביהם היתר על-פי חוק, אלא רק במקומות שיוקמו בעתיד.

משה גפני: לכן קיבלת את עמדתו של נציג משרד התחבורה, מר רונן ישעיה.

שי יפתח: אם הבעיה שלנו היא לגבי מקומות קיימים, חוק התכנון והבנייה הוא בהחלט לא אכסניה ראויה, ולא התקנות לפיו.

נסים זאב: הסכמנו על זה.

שי יפתח: נציגת משרד הפנים העירה שלפי דעתה זה כן המקום המתאים.

דבי סולו: לא נכון.

שי יפתח: אנחנו רוצים להבהיר שאנחנו מדברים על מקום להורדת נוסעים והעלאתם, ולא על מקום חניה.

נסים זאב: בחניה הזאת לא ישתמשו במהלך היום.

אודי כתריאל: שמי אודי כתריאל, ואני מנהל אגף בינוי ותקצוב במשרד החינוך.

משה גפני: אתה מוכר לטובה.

אודי כתריאל: תודה.

אודי כתריאל: ראשית, לגבי המספר 30, התקן שלפיו מערכת החינוך מתקצבת כיתות לימוד הוא לפי 40 תלמידים בכיתה.

משה גפני: אבל לא כולם נוסעים בהסעות.

אודי כתריאל: הממוצע הוא 30, אבל התקן הוא 40.

אודי כתריאל: בכל כיתה ב"רנה-קסן", למשל, יש 40 תלמידים, ולכן המפתח צריך להיות 40 תלמידים.

אודי כתריאל: אני גם רוצה להוסיף לדבריו של שי יפתח.

אודי כתריאל: הבעיה היא ההבחנה בין בנייה חדשה לבנייה קיימת.

אודי כתריאל: במקומות שבהם קיימת בנייה חדשה, לא יקבל בית-ספר היתר ואישור שלנו, אם לא יהיו לו מקומות חניה.

אודי כתריאל: הבעיה היא לגבי אותם בתי-ספר מקומיים, שקיימים מזה עשרות שנים, ולא בטוח שתוכל למצוא שם פתרון מעשי בנושא החניה.

אודי כתריאל: צריך לנסח את ההצעה בצורה כזאת, שבין השעות 7:00 עד 9:00 מקום החניה ישמש להורדת תלמידים, ובין השעות 1:00 עד 15:00 להעלאתם, כי בשאר שעות הפעילות במשך היום אפשר להשתמש בחניה.

משה גפני: אני פונה ליועצת המשפטית, ורוצה להגיד מה אני הבנתי עד עכשיו.

משה גפני: תפקידך לתקן אותי אם אני טועה.

משה גפני: קודם כל לגבי שם החוק, שם החוק הוא איננו חוק התכנון והבנייה.

משה גפני: הוא מטעה, מכיוון שלא מדברים על בית-ספר בבנייה.

משה גפני: אנחנו מדברים על חוק שמתקן את פקודת התעבורה, ולא את חוק התכנון והבנייה.

משה גפני: החוק צריך לומר שבימים ובשעות שבית-הספר מסיע תלמידים - יש בתי-ספר שמסיעים תלמידים גם ב-12:00 בצהרים – צריכה להיות חניה פנויה ליד בית-הספר.

משה גפני: חובה על רשות התמרור המקומית להציב שלט, שיאסור חניה בשעות האלה.

רונן ישעיהו: אני מציע לומר תמרור ולא שלט.

משה גפני: חובה יהיה על רשות התמרור להציב תמרור, שיאסור חניה במקום הזה.

רונן ישעיהו: אני מציע לומר שרשות התמרור תציב תמרור, שיקצה חניה בלעדית למטרה הזאת בימים ובשעות שבית-הספר מסיע תלמידים.

מירי פרנקל-שור: למי יש סמכות לקבוע את זה?

רונן ישעיהו: לרשות התמרור המקומית.

משה גפני: את המספר 30 תלמידים אני משאיר.

משה גפני: אני כבר עכשיו מודיע, שלאחר בדיקה, גם במשרד החינוך וגם במשרד הפנים, אם תדרשו לשנות את המספר ולהוריד אותו או להעלותו, נשנה אותו, מכיוון שאתם אנשי המקצוע בעניין.

משה גפני: אני כבר עכשיו מודיע לפרוטוקול, שאני משאיר את המספר 30, ואם לקראת הקריאה השנייה והשלישית תגידו שיש לשנות את המספר, נשנה אותו.

רונן ישעיהו: אתה לא יכול, כי המספר 30 נמצא בחוק התכנון והבנייה, ועכשיו עברת לפקודת התעבורה.

רונן ישעיהו: נטשת את חוק התכנון והבנייה, ולכן אתה לא עוסק בו עכשיו.

מירי פרנקל-שור: הרי סעיף (ב) מדבר על כך ש"רשות הרישוי המקומית תצמיד מקום חניה לרכב המיועד".

מירי פרנקל-שור: יש תפנית בהצעת-החוק, אנחנו לא מדברים על הצמדה, אנחנו לא מדברים על הפקעה.

משה גפני: אבל על איזה שטח נציב תמרור?

רונן ישעיהו: במקום חניה.

משה גפני: מקום חניה למה?

משה גפני: יש הבדל בין מקום חניה לרכב פרטי ומקום חניה לאוטובוס.

רונן ישעיהו: אז תגיד את זה.

משה גפני: לזה מתקשר מספר התלמידים.

רונן ישעיהו: המספר 30 שדובר עליו קודם הוא חלק מתקנות התכנון והבנייה, ואותן נטשנו.

משה גפני: איך אני עכשיו קובע את גודל השטח שמיועד לחניה, המתייחסת לפקודת התעבורה או לרשות התמרור?

רונן ישעיהו: בואו נאמין לרשות התמרור המקומית, שהיא תקצה את מספר המקומות הנכון, האפשרי, הזמין והסביר.

רונן ישעיהו: לא בכל מקום זה אפשרי בכלל.

משה גפני: ואז אתה מציע שבכלל ננטוש את המספר הזה.

רונן ישעיהו: נכון, וניתן לרשות התמרור המקומית את הסמכות לעשות את הטוב ביותר שהיא יכולה.

רונן ישעיהו: אני כבר אומר מראש, שיהיו מקומות שבהם לא תהיה אפשרות ליישם את הצעת-החוק.

נסים זאב: אין דבר כזה.

רונן ישעיהו: יש דבר כזה, ואני אראה לך מקומות כאלה.

רונן ישעיהו: החיים הם מגוונים.

נסים זאב: לא יכול להיות, שבסמוך לבית-הספר, אפילו במרחק של 50 מטר, אין כביש.

משה גפני: אבל אם יהיה כביש ורשות התמרור לא תקיים את החוק, אפשר לפנות לבית-המשפט.

רונן ישעיהו: ויש פה מבחן הסבירות.

משה גפני: האם יושבים ברשות התמרור אנשים "נורמלים"?

רונן ישעיהו: אני נוגע בדבר, ולכן אני לא יכול לענות לך על השאלה.

משה גפני: אז נראה לי שזה בסדר.

משה גפני: אנחנו עוברים לפקודת התעבורה, ומעבירים את הסמכות לרשות התמרור.

מירי פרנקל-שור: אולי רק כדאי להוסיף לדברים שאמר מר רונן, שרשות התמרור המקומית תקבע בנוסף לימים ולשעות גם את השטח.

רונן ישעיהו: אני מציע שהיא תקבע מקום או מקומות חניה, על-פי הנדרש והאפשרי.

נסים זאב: לא, זה משחק מילים.

משה גפני: הסעיף הנוסף שאנחנו מוסיפים הוא שאין בהצעת-החוק הזאת כדי לגרוע מהחובה המוטלת על המשרדים – משרד החינוך, הרשות המקומית – לקבוע את הסדרי החניה, מקומות החניה וההפקעה לצורך החניה.

משה גפני: החוק הזה לא בא לגרוע, מכיוון שאנחנו עכשיו מדברים רק על טלאי שאנחנו מטליאים במצב הקיים.

משה גפני: אנחנו מקווים שמכאן ואילך ייבנו בתי-ספר, שיוקצו להם מקומות חניה, כפי שהחוק מחייב וכפי שמשרד החינוך דורש.

רונן ישעיהו: מאותן סיבות, משיקולים של בטיחות וכו', אנחנו עכשיו מכינים הנחיות מיוחדות לתכנון מפורט של המסופים האלה, שאליהם יגיעו האוטובוסים, ושם יקלטו ויפזרו את התלמידים.

רונן ישעיהו: בהיבט של בתי-הספר החדשים לעתיד לבוא, העניין יהיה מסודר על-פי שיקולים בטיחותיים.

רונן ישעיהו: הבעיה היא לגבי בתי-ספר שנבנו בשנות ה-50 וה-60.

נסים זאב: ואלה רוב בתי-הספר.

משה גפני: לא, אולי בירושלים.

משה גפני: תשאל את אודי כתריאל כמה בתי-ספר נבנו בחמש שנים האחרונות.

אודי כתריאל: מתוך כ-3,700 מוסדות חינוך ומוסדות שיש להם סמל מוסד, בערך כ-1,500 נבנו עד 1972, ומ-1972 ועד עכשיו נבנו 1,500-2,000 מוסדות חינוך, כשרק בשש שנים האחרונות נבנו קרוב ל-700-800 מוסדות חינוך.

אלי וולצקי: כשמדברים על מוסד חינוך ומפנים לחוק חינוך חובה, מדברים על כל מוסד חינוך, כולל מוסדות חאפרים, שאין להם הכרה.

נסים זאב: ברור, כל מוסד חינוכי שמשרד החינוך מכיר בו.

אלי וולצקי: הכוונה צריכה להיות מוסד חינוך רשמי.

נסים זאב: כל מוסד חינוך שמשרד החינוך מכיר בו, גם מוכר שאינו רשמי.

אלי וולצקי: ההגדרה היא מוסד חינוך רשמי, כי מוסד חינוך הוא גם גן ילדים לדעתי.

אביגדור דנן: אנחנו מדברים על מוסד חינוך כמשמעו בחוק לימוד חובה.

אביגדור דנן: מוסד חינוך בהגדרת החוק הזה הוא מוסד מוכר, שפירושו גם מוסד רשמי וגם מוסד מוכר שאינו רשמי.

נסים זאב: וגם תלמודי תורה, גם מוסדות פטור.

אביגדור דנן: לפי ההגדרה, אני לא בטוח.

משה גפני: חבר-הכנסת נסים זאב - ואני מצטרף אליו - אומר שבמידה מסוימת העניין הזה נושק לבטיחות התלמידים, ואני לא רוצה להרחיב ולספר על האסונות שהתרחשו בתקופות האחרונות, שהיו מעורבים בהן כלי רכב שאינם מורשים.

משה גפני: כוונת המחוקק במקרה הזה היא להכליל את כל מוסדות החינוך, יהודיים וערביים, רשמיים ולא רשמיים ומוסדות פטור.

משה גפני: ההגדרה היא מוסד חינוך מוכר, כמשמעותו בחוק לימוד חובה, התש"ט-1949, שהוא הנוסח המרחיב ביותר.

משה גפני: אם יש ללשכה המשפטית של משרד החינוך נוסח שירחיב עוד יותר את ההגדרה, אני אקבל אותו בשמחה, ומדוע?

משה גפני: לא יכולים להיות חאפרים, או שיש להם רשיון ממשרד החינוך או שאין להם.

משה גפני: אם אין להם רשיון, במה יעזור החוק?

משה גפני: הרי למוסד פטור יש רשיון, והוא הרי מקבל אישור והוא גם מתוקצב על-ידי המשרד, אמנם בתקציבים הרבה יותר נמוכים מאשר מוסדות אחרים, אבל הוא מוכר ומקבל את הרשיון שלו ממשרד החינוך.

משה גפני: המחוקק במקרה הזה רוצה לשמור על בטיחותם של התלמידים.

משה גפני: לפי דעתי, זה הנוסח המרחיב, אלא אם כן יש נוסח יותר מרחיב.

משה גפני: הרי אין פה כוונה לחייב את משרד החינוך לדאוג לבטיחות התלמידים, אלא את המוסד ואת הרשות המקומית.

משה גפני: צריך לדאוג שהחוק יחול על כמה שיותר תלמידים.

אביגדור דנן: אני מבקש להבהיר את הדברים, רק כדי להעמידם על דיוקם.

אביגדור דנן: הבנו שמוסד מוכר הוא מוסד מוכר פלוס מוכר שאינו רשמי.

משה גפני: בוודאי, כולל מוסדות פטור.

אביגדור דנן: לא נכון.

אביגדור דנן: יש עוד חוק שהוא חוק הפיקוח על בתי-הספר, שמכוחו משרד החינוך מפקח על בתי-ספר, ולשם נכנסים מוסדות שהם לא מוסדות מוכרים, והם לא נכללים בהגדרה של חוק לימוד חובה.

אביגדור דנן: אלה מוסדות שמקבלים רשיון, והם מפוקחים על-ידי משרד החינוך.

משה גפני: אתה אומר שהנוסח המרחיב הוא לא זה, אלא הנוסח שאתה אומר.

אביגדור דנן: אני אומר שבנוסף למוכרים, צריך להכליל גם כאלה שמפוקחים.

משה גפני: בסדר, נוסיף גם אותם.

אביגדור דנן: אני רוצה להעיר הערה בקשר למספר 30.

משה גפני: הורדנו את המספר 30.

אביגדור דנן: אני יודע, אבל אני לא חושב שהייתם צריכים לעשות זאת.

אביגדור דנן: יגיד לי מי שהציע את נוסח החוק, האם היתה כוונה לרכב המיועד להסיע 30 תלמידים, כלומר: לגודל החניה שתוקצה?

נסים זאב: כן, מיניבוס.

משה גפני: אנחנו קיבלנו את עמדתו של משרד התחבורה, כפי שהוצגה על-ידי מר רונן ישעיה, להשאיר את הסמכות בידי רשות התמרור המקומית.

משה גפני: הוא התחייב כאן, שברשות תמרור מקומית יושבים אנשים "נורמלים".

משה גפני: מכיוון שאנחנו מעבירים את החוק לפקודת התעבורה, ומעבירים את החובה לרשות תמרור מקומית, כאשר היא תציב את התמרור, היא גם תתחשב במספר התלמידים בבית-הספר, בשעות בהן פעילות ההסעות בבית-הספר ובמצב החניה במקום.

רונן ישעיהו: לא רק זה, אלא גם במה שמקובל באותו בית-ספר ובכלי הרכב שמסיעים את הילדים.

משה גפני: לקחת לי את המילים מהפה.

משה גפני: אם כן, זאת הצעת-החוק.

משה גפני: האם יש התנגדויות למה שאמרנו?

משה גפני: אני מציע לאשר את הצעת-החוק לקריאה ראשונה, לפי הסיכום שהחלטנו עליו.

משה גפני: אני מבין שהסיכום הזה הוא גם על דעת משרדי הממשלה, וההתנגדות של הממשלה להצעת-החוק יורדת.

משה גפני: מי בעד הצעת-החוק?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: הצבעה בעד – 2 נגד – אין נמנעי ם- אין ההצעה לשנות את הצעת-חוק התכנון והבנייה (תיקון – הקצאת מקומות חניה בבתי-ספר לרכב להסעת תלמידים), התשס"ב-2001, לתיקון פקודת התעבורה התקבלה ואושרה לקריאה ראשונה.

משה גפני: תודה רבה, החוק אושר לקריאה ראשונה.