ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 349, 2001-12-10 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה, על סדר היום: הצעת חוק התכנון והבניה (תיקון – הודעה על הפקדת תכנית) - את התאריך נצטרך לשנות – של מספר חברי כנסת, בראשם, חברת הכנסת יהודית נאות, הכנה לקריאה ראשונה.

משה גפני: למעשה זה דיון שני, חברת הכנסת יהודית נאות תציג את ההצעה.

יהודית נאות: בעצם מונח לפנינו נוסח שהוא תוצאה של הדיון הראשון שהתקיים ב-26 באוגוסט.

יהודית נאות: הרעיון מדבר על כך, שבחוק התכנון והבניה היום, אדם שמקבל הקלה, סטייה של מטר למרווח, או מעבר ל-60% המותרים הוא רוצה הקלה של 6%, או הקלה אפילו המזערית ביותר, החוק מחייב אותו לפרסם בעיתונות, קרי בשלושה עיתונים יומיים על מנת שלא יפרסם רק בעיתון "הצופה", "דבר" ו"עומר".

יהודית נאות: החוק מחייב אותו לא רק לפרסם בעיתונות אלא גם לתלות הודעה על אתר הבנייה, שאת הנוסח שלה מכתיב בדרך כלל משרד מהנדס העיר, וגם לשלוח מכתבים רשומים לבעלי המגרשים הסמוכים.

יהודית נאות: זאת אומרת, שהחוק מכיר בכך, שמי שעשוי להיפגע מההקלה הזאת צריך לדעת על כך.

יהודית נאות: כאשר עושים דבר גדול יותר ומחליטים על הפקדת תוכנית, אין חובה לשים באתר שלט – הפקדת תכנית היא גדולה יותר מבחינת היקף הבנייה – והחוק לגבי זה כאילו אילם.

יהודית נאות: אני ביקשתי לשים שלט גדול באתר.

יהודית נאות: במקור רצינו להיכנס לפרטים של גודל השלט, שיהיה מספיק גדול ולא יהיה נחבא אל הכלים, אבל במהלך הדיון התפשרנו על כך, שאי אפשר בחקיקה ראשית לקבוע גדלים של שלטים ולכן ההצעה שעומדת לפנינו, ששר הפנים יקבע הוראות לעניין צורת השלט, הכיתוב עליו, מידותיו, אופן הצבתו ודרכי ההסרה.

יהודית נאות: הרעיון הוא, שיהיה שלט במגרש הסמוך אליך.

יהודית נאות: התעוררו שאלות, אבל אם ההפקדה היא על תוכנית שעוסקת בשכונה שלמה, יש גבעה ריקה, איפה יציבו את השלט?

יהודית נאות: אמרנו, כאשר מדובר בעיר שלמה, יש לוחות מודעות ולכן שר הפנים יוכל לומר, כאשר מדובר על תוכנית שהיקפה עיר, את המודעות יתלו על לוח המודעות העירוני של המקום הסמוך.

יהודה זימרת: היום, בהיעדר לוחות מודעות, בלית ברירה מדביקים על עמודי חשמל.

יהודית נאות: בדקתי ומצאתי שלא סיימנו את הדיון, למשל, מה קורה כאשר מדובר בתכנית בניין עיר על כל העיר ומה קורה כאשר מדובר בשכונה שלמה ותושבי השכונה השניה רוצים להתנגד.

יהודית נאות: נכון שהיועצת המשפטית פתרה את הבעיה ואמרה, ששר הפנים יקבע הוראות בין היתר לעניין תשואה.

יהודית נאות: אבל בסעיף (ב) כתוב: "מוסד התכנון שהחליט על הפקדת התכנית רשאי, מטעמים שיירשמו, לקבוע דרכי פרסום חלופיות להצבת שלט – כי זה בעצם צריך לתת מענה במקרה ומדובר בשכונה או בעיר – וכן רשאי הוא להורות על הצבת שלטים נוספים ועל מיקומם, לפי הצורך".

יהודית נאות: ולכן אנחנו צריכים לדון עוד קצת על סעיף (ב), האם הוא עונה על השאלה הסופית.

יהודית נאות: להצעה לא הייתה התנגדות של הממשלה, זה היה בהסכמה.

משה גפני: אני חושב שהרעיון חיובי ואפשר להצביע.

יהודה זימרת: בהצעת החוק הנוכחית יש מספר בעיות בהשתלבותה עם סעיפים אחרים במסגרת החוק.

יהודה זימרת: צריך לראות את החוק כמכלול.

יהודה זימרת: ההצעה עוסקת בהודעה על שלט.

יהודה זימרת: אנחנו סברנו שצריך לפתור מספר בעיות שקיימות בנוסח הקיים וצריך לשלב אותו במסגרת ההוראות הכלליות על הודעה, זאת אומרת, לא צריך סעיף מיוחד עבור הודעה על שלט.

יהודה זימרת: הצענו נוסח מסוים, שלחנו אותו ליועצת המשפטית כבר לפני מספר חודשים.

יהודית נאות: מדוע לא קיבלתי את הנוסח המוצע?

נועה בן-אריה: את נייר העמדה שלחנו ליועצת המשפטית, מירי פרנקל-שור.

יהודה זימרת: אני רוצה להסביר מספר עמדות, בסעיף הנוכחי - - -

משה גפני: נתחיל הפוך, יש לכם התנגדות לנוסח הזה?

יהודה זימרת: כן, יש לנו התנגדות.

יהודה זימרת: הנוסח שלנו נועד לפתור מספר בעיות.

יהודה זימרת: אנחנו טוענים שיש להחיל את החובה לגבי תוכניות מתאר מקומיות או מפורטות – תכנית מתאר מחוזית שחלה על מחוז, אין טעם להיכנס לנושא של שלטים, זה לא רלבנטי.

משה גפני: אני לא מבין מה הבעיה.

יהודה זימרת: אני אסביר.

יהודה זימרת: היום יש חובה בסעיף 89, לפרסום על לוחות מודעות.

יהודה זימרת: אנחנו אומרים, ששני הדברים הללו צריכים להיות משולבים יחד בסעיף 1, פרסום על לוחות מודעות או פרסום על שלט כי לעיתים הם חילופים ולעיתים הם מצטברים.

יהודה זימרת: סעיף 89 קובע את החובה הכללית לפרסום.

יהודה זימרת: סעיף קטן (ב) קובע שיש לפרסם במשרדי הרשויות המקומיות וכן בלוחות המודעות בשכונות הנוגעות בדבר.

יהודה זימרת: לאורך השנים נוצרו מצבים מאוד מוזרים.

יהודה זימרת: למשל, בתל אביב יש תוכנית גגות שחלה על כל העיר.

יהודה זימרת: התחיל סיפור שלם של לכסות את כל העיר בשלטים על כל לוחות המודעות.

יהודית נאות: מה הבעיה?

יהודית נאות: עירייה מפרסמת אודות רישום לגני ילדים על לוחות מודעות, מה הבעיה, למה היא לא יכולה לפרסם על גגות?

יהודה זימרת: אין בעיה, אמרתי, שאני רוצה לקחת את הסעיף הזה ולאחד אותו עם פרסום על שלטים, נראה לי ששניהם צריכים להיות במקום אחד.

יהודית נאות: אתה חושב שאכפת לי איך יקראו לסעיף?

יהודית נאות: אני מדברת על התוכן.

דבורה סאידס: יכול להיות מצב, שיהיה אפשר לפרסם על לוח מודעות במקום על שלט?

יהודה זימרת: על לוח מודעות או על שלט - - -

יהודית נאות: לא או, או או.

יהודית נאות: מה אתה מדבר.

יהודית נאות: גם וגם.

יהודה זימרת: אין טעם לשים גם על שלט וגם על לוח מודעות.

יהודית נאות: תאמר דברים מהותיים, האם יש משהו שנוגד את חוק התכנון והבניה, שנוגד את אינטרס הציבור?

יהודה זימרת: אני חושב שהאינטרס של הכנסת - - -

רעות מיכאלי: בכוונה בחרנו לשים זאת בסעיף נפרד מכיוון שהעניין נראה לנו נושא ספציפי.

רעות מיכאלי: הכוונה הייתה, שזה לא יהיה משהו חליפי, זה לא או או, או על גבי שלט או על לוח מודעות.

יהודה זימרת: אין לי בעיה שזה יפורסם על שלט.

יהודה זימרת: אני לא חושב שזו הדרך הנכונה מבחינה חזותית.

משה גפני: לפי מיטב הבנתי, מעבר לחוק הקיים המדבר על תלייה בלוחות מודעות, חברת הכנסת נאות מציעה, שבאתר הבניה יהיה שלט.

יהודה זימרת: תוכנית גגות אין אתר בניה.

משה גפני: אין אתר בניה, אז צריך למצוא פתרון.

יהודית נאות: עורך דין זימרת, אתה הולך אחורה, הסכמנו אתך, שאנחנו צריכים להשאיר לשיקול דעת מוסד התכנון, שאם מדובר על כל הגגות אז אין לך אתר - - -

יהודה זימרת: אין בעיה, אני לא חולק על כך, אני רק אומר, שהצעתי נוסח טוב יותר.

יהודית נאות: אל תלך על קוצו של יוד.

יהודה זימרת: אחר כך, אני אצטרך להגן על תוכניות בבתי המשפט, שייפלו בגלל קוצו של יוד.

יהודה זימרת: חבל שמדינת ישראל, שמוסדות התכנון עומדים במצב קשה היום, אני אסביר שבגלל - - -

משה גפני: מה ההצעה שלך?

יהודה זימרת: הצעתי נוסח.

משה גפני: מהו?

יהודה זימרת: נוסח הסעיף: "הודעה על הפקדת תכנית מיתאר מקומית או מפורטת, תפורסם על שלט במקום בולט – לא הוספתי דבר נוסף שלא היה קיים, כאן לכאורה אפשר היה להוסיף את השלט מהצד השני – בתחום התכנית במשך התקופה להגשת התנגדויות באופן ובדרך שתיקבע על ידי מוסד התכנון המוסמך להפקיד את התכנית או על ידי מי שמונה על ידו לכך".

יהודה זימרת: דהיינו מהנדס המועצה, שמטפל בדרך כלל בנושאים הטכניים.

יהודה זימרת: "במרחב תכנון מקומי שבו האוכלוסייה הדוברת ערבית מהווה לפחות עשרה אחוזים - - -

משה גפני: רגע עם הערבית.

משה גפני: אתה בעצם משנה ממה שמוצע כאן, שאתה מאפשר למהנדס ולרשות התכנון המקומית להחליט איך לפרסם ומתי לפרסם.

משה גפני: ההבדל בין ההצעה שלך לבין ההצעה המונחת כאן, שכאן מוסד התכנון רשאי מטעמים שיירשמו לקבוע את דרכי הפרסום.

משה גפני: בעצם לא מתווכחים אתך.

משה גפני: מה העיקרון הקובע?

משה גפני: ההצעה המונחת כאן קובעת, שקודם כל צריך לפרסם.

משה גפני: אם אתה לא רוצה לפרסם או לשנות מהפרסום ולעשות זאת בדרכים אחרות, אתה צריך להחליט שאתה עושה את זה אחרת ואתה רושם את זה.

משה גפני: אתה מציע ההפך, אתה אומר קודם כל לא לפרסם.

יהודה זימרת: למה לא ?

יהודה זימרת: אני אומר, הודעה על הפקדת תכנית מיתאר מקומית, תפורסם.

יהודה זימרת: זו חובה, רק אמרתי, הדרך תיקבע על ידי אנשי המקצוע.

יהודה זימרת: אני אחר כך אצטרך לבצע - - -

משה גפני: אתה עוד לא מבצע כלום.

יהודית נאות: תפסיק להלך אימים.

יהודה זימרת: אני לא מהלך אימים אבל "נפלו" לי מספר לא מבוטל של תוכניות בגלל אי בהירות בפרסום.

משה גפני: ההצעה של חברת הכנסת נאות היא להציב שלט באתר הבניה מעבר ללוחות המודעות.

משה גפני: זה החוק.

משה גפני: יש הבדל בין שתי הגרסות, בין הגרסה המוצעת כאן לבין הגרסה שלך.

משה גפני: הגרסה המוצעת כאן מחייבת לשים שלט, ואם אתה רוצה שלא להציב שלט אתה צריך לנמק.

יהודה זימרת: סעיף ג' בהצעה שלי נותן גמישות.

יהודה זימרת: סעיף ג', במקרים חריגים, נותן סמכות לאפשר דרכים חלופיות.

יהודה זימרת: נשארנו באותה מתכונת, יש מספר נקודות אחרות, הצבעתי עליהן, כמו תוכנית מיתאר מקומית או מפורטת.

יהודה זימרת: יש לי בעיה עם הדמיה ממוחשבת, מסיבות שמדובר כאן בלא מעט מקרים, בבעיה קשה - - -

נועה בן-אריה: אבל שר הפנים רשאי לפתור.

יהודה זימרת: אני קבעתי במקום - - -

יהודית נאות: לא, אתה לא תקבע במקום השר.

יהודית נאות: תציע את הצעותיך לשר.

נועה בן אריה: אנחנו רוצים שלט, שר הפנים רשאי לקבוע מה יהיה על השלט.

משה גפני: אין ויכוח ביניכם, שניכם מסכימים לעובדה שצריך להציב שלט.

משה גפני: הויכוח הוא בסמנטיקה, שלדעתי יש לו הסבר.

משה גפני: ההצעה הזאת אומרת, יש חובה להציב שלט, אם אתה לא רוצה להציב שלט מסיבות הגיוניות או אובייקטיביות, אתה צריך לנמק.

משה גפני: אתה אומר ההפך, אתה אומר, יש חובה לפרסם.

משה גפני: לא על זה אנחנו מדברים כי גם היום יש חובה לפרסם על לוחות מודעות.

משה גפני: אתה אומר, שאין חובה להציב שלט.

יהודה זימרת: במפורש לא זאת כוונתי.

יהודה זימרת: הקראתי את הסעיף: "הודעה על הפקדת תכנית מיתאר מקומית או מפורטת, תפורסם על שלט במקום בולט – החובה נקבעה גם אצלי – בתחום התכנית במשך התקופה להגשת התנגדויות".

יהודה זימרת: אמרנו שלא יהיה מפגע חזותי, מייד לאחר גמר התקופה, יהיה אפשר להוריד את השלט.

יהודה זימרת: כלומר, כל עוד אפשר להגיש התנגדות, יהיה שלט במקום בולט.

יהודה זימרת: עוד כתבתי: "באופן ובדרך שתקבע על ידי מוסד התכנון המוסמך להפקיד את התכנית או על ידי מי שמונה על ידו לכך".

יהודה זימרת: יחליט המהנדס איפה למקם את השלט, מה גודלו, מה מיקומו.

יהודית נאות: למה המהנדס ולא שר הפנים?

דלית דרור: אי אפשר לעבור על הדברים כאשר לא נמצא לפנינו הנוסח המוצע.

יהודית נאות: חבר הכנסת גפני, לדעתי הדיון שלנו מוקדם מדי, אנחנו צריכים לחזור על המסקנה של הדיון הקודם, שישבו היועצים המשפטיים ויגבשו נוסח.

יהודית נאות: אני זוכרת, שלא היה ויכוח על הצורך בהצבת שלט.

יהודית נאות: הייתה הסכמה שכאשר מדובר בכל העיר, אי אפשר להציב שלטים בכל העיר ולכן צריך ללכת על לוחות מודעות.

יהודית נאות: הייתה הסכמה – וכאן עורך דין זימרת חורג מההסכמה – ששר הפנים יקבע את ההוראות לעניין צורת השלט כדי שלא כל מהנדס עיר יחליט איך ייראה השלט.

יהודית נאות: אני מציעה, שעורכי הדין יישבו ביניהם ויגישו נוסח.

יהודה זימרת: סעיף קטן (ב) אומר, במרחב תכנון מקומי שבו האוכלוסייה הדוברת ערבית מהווה לפחות עשרה אחוזים מכלל האוכלוסייה, תהיה חובה לפרסם על השלט גם בערבית.

יהודית נאות: זו לא הערה שלכם, זו הייתה דרישה שלי.

יהודה זימרת: במסגרת ההצעה הנוכחית נאמר, שאם יש אחוז ניכר של בעלי שפות נוספות, יש חובה לפרסם גם באותה שפה.

יהודה זימרת: יש שפות רשמיות במדינת ישראל - - -

יהודית נאות: כתוב רשאי.

יהודית נאות: אם ראש עירייה בעיר עולים כמו אשדוד או כמו חיפה רוצה לפרסם בשפה נוספת, הוא רשאי.

יהודה זימרת: בית המשפט אמר, רשאי במובן חייב.

יהודה זימרת: בעצם אנחנו ממשיכים בקו שכבר נאמר בחוק התכנון והבניה לגבי פרסום בעיתונים בשפה הערבית.

משה גפני: יש עם העניין הזה בעיה, אם מדברים על פלח אוכלוסייה בשיעור של 10%, במדינת ישראל יש אוכלוסייה בשיעור של 10% הדוברת שפה אחרת.

משה גפני: פעם זה היה רק ערבית, היום יש שפות נוספות.

יהודה זימרת: יש שפות זרות נוספות שמדברים במדינת ישראל, הלכו אחרי השפות הרשמיות ואמרו שצריך לתת להן מעמד.

יהודית נאות: הנקודה כזאת, אם שכונה מסוימת מאוכלסת באוכלוסייה רוסית, אין סיבה לתלות שלט רק בעברית, ולכן רשאי ראש העיר ומהנדס העיר לתלות שלט גם ברוסית.

יהודה זימרת: אין בעיה, הוא רשאי.

יהודה זימרת: אני אומר מה המטרה במילה רשאי.

יהודית נאות: אתה יותר מדי רץ בבתי משפט.

יהודית נאות: אני רוצה לומר לך מה מטרת החוק.

יהודית נאות: מטרת החוק היא, לומר שאנחנו בעד זכות הציבור לדעת.

יהודית נאות: כשאתה מדבר על זכות הציבור לדעת מה עומד להתרחש, אני רוצה למנוע את התהליכים שאנשים מבקשים אורכה להגשת התנגדויות.

יהודית נאות: למה אתה מבקש אורכה?

יהודית נאות: מכיוון שפתאום נודע לך, ובדרך כלל גם במאוחר.

יהודית נאות: אני לא מחפשת שאנשים לא ישימו לב.

יהודית נאות: אני רוצה שאנשים ייראו במועד ויחליטו אם הם רוצים להגיש התנגדויות ואם לאו.

יהודית נאות: במסגרת המחשבתית הזאת של זכות הציבור לדעת מה הולך להיות במגרש הסמוך או בשכונה הסמוכה, אני רוצה להקל עליהם לקרוא זאת בשפתם.

יהודית נאות: למשל בכפר ערבי לא תכתוב רק בעברית, אתה תכתוב גם בערבית.

יהודית נאות: אז בשכונת הדר בחיפה, שמאוכלסת בתושבים רוסים, אין טעם לכתוב בערבית אלא יהיה מותר לכתוב ברוסית כי 20% מהאוכלוסייה שם רוסית.

משה גפני: בנוסח כתוב: "כיתוב על גבי שלט יהיה בשפה העברית ואולם במרחב תכנון מקומי שבו האוכלוסייה הדוברת ערבית מהווה לפחות עשרה אחוזים מכלל האוכלוסייה, יהיה הכיתוב על גבי השלט גם בשפה הערבית".

משה גפני: למה לא כתוב ...

משה גפני: שבו האוכלוסייה דוברת שפה אחרת?

יהודית נאות: נכון, הכוונה הייתה למשל לשפה הרוסית, כי רוסית היא אינה שפה רשמית.

יהודה זימרת: במרחבי תכנון, תשובה כזאת יכולה להינתן בשכונה נקודתית.

יהודה זימרת: אנחנו בודקים זאת, אין לנו אפשרות לדעת מה שיעור האוכלוסייה.

יהודה זימרת: כאשר יזם בודק זאת, הוא לא בודק את אחוז דוברי הרוסית.

יהודה זימרת: יש לנו שיטה, איך אנחנו יודעים?

יהודה זימרת: הלמ"ס נותן לנו את הנתונים, בטבלת הלמ"ס יש לנו את דוברי הערבית, ואנחנו עובדים על פי הנתונים העדכניים.

יהודית נאות: אז מה יש לך נגד זה?

יהודה זימרת: אני לא רוצה לקבוע רשאי.

יהודה זימרת: מה ייקרה אם תוכנית כזאת לא תפורסם בגלל שראש רשות לא ידע שיש לו 10% שהם דוברי רוסית?

יהודה זימרת: התוכנית תיפול.

יהודית נאות: אם הוא לא ידע, הוא לא צריך להיות ראש רשות.

יהודה זימרת: מה לעשות, הוא לא עבר מבית לבית ועשה את מפקד האוכלוסין החדש.

יהודה זימרת: אני אומר, בסך הכל מכניסים אי ודאות נוספת למערך הקיים.

משה גפני: אתה חולק על הסעיף הזה?

יהודה זימרת: אני מסביר את הבעיה שלי עם הקטע בסעיף, של הטלת חובה על פרסום בשפה נוספת.

יהודית נאות: זו לא הטלת חובה.

יהודה זימרת: בית המשפט אמר בלא מעט פסקי דין כי רשאי הוא במובן חייב.

יהודה זימרת: תשאלו את נציגת שר המשפטים, דלית דרור, בית המשפט אמר, כאשר כתוב רשאי, זה רשאי במובן חייב, הוא חייב לשקול.

דלית דרור: הוא חייב לשקול.

יהודית נאות: אני מסכימה לרשאי הזה, אני רוצה שהוא ישקול.

משה גפני: מה אתה מציע?

יהודה זימרת: אני ביקשתי לא להכניס זאת במסגרת החובה אלא להשאיר לשיקול דעת ראשי הרשות.

יהודה זימרת: ברגע שכותבים רשאי, בעצם מכניסים חובה מסוימת.

יהודית נאות: למה לא?

יהודה זימרת: הסעיף הבא הוא סעיף הגמישות.

יהודה זימרת: "יושב ראש מוסד התכנון המוסמך להפקיד את התכנית, רשאי מטעמים שירשמו לקבוע כי על תכנית מסוימת או סוגים מסוימים של תוכניות לא יחולו הוראות סעיף זה, כולן או מקצתן.

יהודה זימרת: הורה יושב ראש מוסד התכנון כאמור, רשאי הוא לקבוע הוראות לדרכי פרסום חלופיות שיחולו, אם ראה בכך צורך, ולפי העניין.

יהודה זימרת: יושב ראש מוסד התכנון יתייעץ בטרם קבלת החלטתו עם יו"ר הוועדה המקומית לתכנון ובניה הנוגעת בדבר".

יהודה זימרת: סעיף 265 שעליו דיברנו, הוא הסעיף שקובע ששר הפנים רשאי להתקין תקנות לביצוע חוק זה.

יהודה זימרת: ביקשנו להוסיף סעיף: "הוראות לעניין דרכי פרסום הודעות על הליכי תכנון והפקדת תכנית ואישורה".

יהודה זימרת: רצינו סעיף שיהיה סעיף כללי.

יהודה זימרת: יש עוד נושאים שלא הוסדרו, אמרנו, לא צריך לטפל בהודעות - - -

יהודית נאות: הבנו, אתה צודק.

יהודית נאות: לא דיברנו על השאלה, תוך כמה זמן נכנס הסעיף הזה נכנס לתוקף?

יהודית נאות: עוד לא קבענו, תוך כמה זמן שר הפנים יקבע תקנות?

יהודית נאות: למדתי מהניסיון, שחוק הכולל תקנות של שרים, הוא לא קיים, השרים לא קובעים תקנות.

נועה בן אריה: בעניין הזה יש לי הצעה לתיקון.

יהודית נאות: שבחוק יהיה סעיף תחולה.

משה גפני: לי יש חוק שהעברתי לפני שתי קדנציות והוא עדיין לא קיים.

יהודה זימרת: החוק הזה ייכנס לתוקפו גם אם לא יהיו תקנות.

נועה בן אריה: כאן הבעיה, אם הוא ייכנס לתוקפו בלי תקנות, אנחנו נכנסים לבעיה.

נועה בן אריה: סוף סוף יש כאן מגמה חיוביות, וברגע שייקבעו איזשהו חוק עם מגמה חיובית ולא יקבעו בצדו תקנות, הוא יהיה פרוץ לכל הכיוונים וזה יהיה שוב הליך בגיץ.

דלית דרור: ניסיתי למפות את ההבדלים בין גרסת יהודה זימרת לבין גרסת היועצת המשפטית.

דלית דרור: בעצם יש שלושה הבדלים, האחד, שצריך לעשות תיקון גם בסעיף 89 ב': כן תפורסם הודעה על לוחות המודעות של השכונות הנוגעות בדבר.

דלית דרור: אנחנו כותבים סעיף אחר במקומו.

דלית דרור: אין גם מחלוקת שצריך לתקן את סעיף 265.

דלית דרור: לגבי 89 א' רבתי יש בעצם שלוש מחלוקות.

דלית דרור: האחת, מה שיהודה זימרת מציע, יפורסם על שלט או לוח מודעות.

יהודית נאות: אין צורך במילה או.

יהודה זימרת: הם אמרו, למחוק את ה-או.

יהודה זימרת: בסדר, הסכמתי למחוק לוח מודעות.

יהודית נאות: אני באמת מודה לך, זה החוק שלי.

יהודית נאות: אין את המילה או.

דלית דרור: מחקנו את המילה או.

דלית דרור: המחלוקת השניה לגבי הדמיה.

דלית דרור: אומרת היועצת המשפטית: וכן הדמיה.

דלית דרור: זאת אומרת, הכלל הוא כן לעשות הדמיה ואולם מוסד התכנון רשאי לפתור.

דלית דרור: יהודה זימרת לא כותב הדמיה אבל אומר שמוסד התכנון רשאי לקבוע את אופן ודרך הפרסום.

יהודה זימרת: ההדמיה תיקבע על ידי השר.

יהודה זימרת: התקנות של שר הפנים מחייבות הדמיה.

יהודה זימרת: בחלק מהתוכניות שלנו אי אפשר לעשות הדמיה.

יהודה זימרת: כאשר קובעים תוכנית ומגישים תוכנית לאלף יחידות דיור, אף אחד לא יודע איך זה ייראה.

דלית דרור: המחלוקת היא, האם כותבים כמו שרוצה המציע: הדמיה אלא אם כן מוסד התכנון פתר.

דלית דרור: או שאנחנו לא כותבים הדמיה אבל מוסד התכנון רשאי לקבוע שתהיה הדמיה.

דלית דרור: זו בעצם המחלוקת.

יהודית נאות: יהודה, אתה לא חי בעיר.

יהודית נאות: אתה מדבר על תוכניות ארציות ומחוזיות ואני מדברת על תוכניות מקומיות.

יהודה זימרת: הייתי היועץ המשפטי של הוועדה המחוזית במחוז מרכז.

יהודית נאות: אבל כבר השתחררת ממנה, הלכת גבוה, אתה בוועדות ארציות.

יהודית נאות: אתה מדבר הדמיה, אני מסכימה אתך, הדמיה של עיר, בסדר.

יהודית נאות: כאשר אתה מדבר על תוכנית שהפקדת בשטח מסוים, יש לך שורה של בתים ואתה עומד לבנות משהו שהוא בסדר גודל של פי שלוש בגובה, כאן חשובה ההדמיה כי המשמעות של ההתנגדות שאתה רואה את זה יחסית לסביבה.

יהודית נאות: מה זה הדמיה?

יהודית נאות: איך זה ייראה בסביבה המסוימת של המרחב.

יהודית נאות: אני מדברת על המקרים האלה, שיידעו האנשים על מה מדובר.

משה גפני: חברת הכנסת נאות, אני מבין שכוונתך בהצעת החוק הזאת אינה בניית עיר.

משה גפני: את גם לא מתכוונת לבניית רובע גדול או שכונה ענקית.

משה גפני: לא זו כוונתך.

יהודית נאות: נכון.

יהודית נאות: כוונתי למתחם ומבנן.

משה גפני: אם אני יורד לסוף דעתך, את מתכוונת למציאות הזאת, שאת גרה בשכונה ובשכונה יש מגרש ריק.

משה גפני: במקום לבנות על המגרש מרכז קהילתי, החליטה הרשות לתכנון לבנות גורד שחקים שיסתיר את האוויר לכולם.

משה גפני: את ההודעה על שינוי התוכנית מפרסמים ב"דבר" ב"עומר" וב"הצופה".

משה גפני: את אומרת, במקום לפרסם במודעות הקטנות, בעיתונים כמעט ולא קיימים, שאף אחד לא קורא אותם, פשוט להציב שלט, שהשכנים יידעו שכאן עומדים לבנות גורד שחקים במקום המרכז הקהילתי שהקבלן הבטיח להם.

משה גפני: הם רואים את השלט ומגישים התנגדות.

משה גפני: יהודה זימרת אומר, את כותבת הדמיה, איך אפשר לעשות הדמיה כאשר עומדים לבנות עיר של 100 אלף תושבים בגליל?

משה גפני: ואת בכלל לא מתכוונת לזה, את מתכוונת לאותו בניין בתוך השכונה שפתאום שינו את ייעודו.

משה גפני: טוען יהודה זימרת שאי אפשר ואני נוטה להאמין לו.

יהודית נאות: אם היינו כותבים תוכנית מקומית, זה בסדר?

משה גפני: אני רוצה להציע הצעה, אני לא יודע מה הניסוח המשפטי שלו, אבל אני מציע שנעשה הבחנה בין תכנון ארצי לבין שינוי בתוכנית שאליה מתכוונת חברת הכנסת נאות.

משה גפני: אני לא יודע איך לקבוע את סדרי הגודל - - -

יהודית נאות: היה ניסוח של דלית דרור.

משה גפני: זה פותר את הבעיה.

יהודה זימרת: זה לא פותר את הבעיה.

נועה בן-אריה: אם אפשר להציע הצעה, להחיל את החוק על תוכניות לפי סעיף 62 א' רבתי (9), שהן התוכניות הקלות, תוכניות מקומיות נקודתיות.

נועה בן-אריה: כמו למשל, מבנה, מבנן, שינוי גובה וכו'.

משה גפני: אתה תתנגד להצעה כזאת?

יהודה זימרת: אבל שם יש דרכים אחרות, שם מוסרים הודעה אישית.

נועה בן-אריה: שם יש הודעה אישית ופרסום בעיתונות.

רקפת כץ: למה אי אפשר לעשות הדמיה של אלף יחידות דיור?

יהודה זימרת: מייד אני אסביר זאת.

משה גפני: בשביל מה צריך את זה?

רקפת כץ: כי אם אתה נמצא בשכונה גובלת, אתה יכול להתנגד.

משה גפני: חברת הכנסת נאות רוצה שיידעו מהעניין, אם את יודעת, את פונה לעירייה ומקבלת את כל התוכניות.

יהודה זימרת: אני אסביר.

יהודה זימרת: בשלב התכנון כאשר מתכננים אלף יחידות דיור, אפילו חמישים יחידות דיור, התוכנית אומרת, בשטח ייבנו 50 יחידות דיור, חוזה הבנייה כזה, קווי הבנייה יהיו כלהלן, המגרשים לעיתים אפילו לא מחולקים הם יחולקו בשלב מאוחר יותר.

יהודה זימרת: אומרים, תוכן תוכנית בינוי לשטח, תוכנית בינוי תוכן כבר בשלב ההיתר, לכן בשלב הזה אתה אומר לאדריכל, אלה הנתונים שלך, תחלק את המבנים ותעשה הדמיה.

יהודה זימרת: בשלב התוכנית הוא עוד לא יודע איך זה ייראה ואני מטיל עליו לעשות הדמיה ממוחשבת, הוא אומר לי, אני לא יכול לעשות הדמיה כי אני מטעה את האנשים.

יהודה זימרת: אתה יכול לעשות הדמיה כאשר יש לך תוכנית שהגיעה לשלב ההיתר.

יהודה זימרת: תוכנית לבניין אחד, כבר בשלב ההתחלתי אתה יודע איך ייראה הבניין, אבל כאשר עושים מתחם של 6-7 מבנים, באותו שלב אתה לא יודע איך זה ייראה.

יהודית נאות: אתה מכיר את מגדלי חוף הכרמל?

יהודה זימרת: כן.

יהודית נאות: מעולם לא הייתה להם הדמיה ופרנסי העיר שאישרו לא ידעו על מה מדובר.

יהודית נאות: אני אומרת לך זאת כי הייתי בין פרנסי העיר.

יהודית נאות: זו כוונתי.

יהודית נאות: אני לא מדברת רק על הבית השכן של מר גורביץ, אני מדברת על המקרים האלה, אין ספק שהדמיה במקרה הזה הייתה מונעת את העניין הזה.

יהודית נאות: תניח שלא כולם מתמצאים בחוקי התכנון והבניה, כולל חברי מועצת עיר, לכן אין כמו הדמיה, אין כמו מראה עיניים.

יהודית נאות: אסור לוותר על הדמיה באותם מקרים שאפשר לתת אותה, אני מסכימה אתך שלא תמיד אפשר, אבל הכלל צריך להיות שתהיה הדמיה.

יהודית נאות: אתה אומר שהכלל ללא הדמיה, אני אומרת, שהכלל צריך להיות עם הדמיה.

יהודה זימרת: לא קבעתי את הכלל, אמרתי שהשר יקבע.

יהודית נאות: לא, אתה לא נותן את כל הסמכויות לשר הפנים אלא - - -

יהודה זימרת: תקנות שר הפנים יכתיבו לכולם כיצד לעבוד.

יהודית נאות: לא מוצא חן בעיני שאתה נותן את הרשות למהנדס המקומי.

יהודה זימרת: אני אקבע את ההוראות הכלליות.

יהודית נאות: מקובל עליך, שהדמיה צריכה להיות הכלל והפטור צריך להיות היוצא מן הכלל?

יהודה זימרת: כשאתה קורא תוכנית, אתה יכול לעשות עליה בלי סוף הדמיות.

יהודה זימרת: ההדמיה מטעה.

יהודית נאות: אתה לא מבין שהטעות היא לאשר תוכניות שיש בהן גמישות היתר של 30%, זה הנושא.

יהודה זימרת: זה נושא שצריך להתנגד לו.

יהודה זימרת: אבל מצד שני יזם עושה תוכנית והתוכנית לא עדכנית.

יהודית נאות: ראש רשות שמאשר תוכנית שבה היזם עושה מה שמתחשק לו, בעיניי הוא נכשל.

יהודית נאות: אבל במקומות שהתוכנית חופפת ולא מאפשרת גמישות, ההדמיה עוזרת לציבור לדעת מה קורה.

יהודה זימרת: עוזרת במידת האפשר, אני מסביר את המגבלות, אני לא מדבר על הכסף שזה עולה, לעיתים דווקא במבנה הקטן שמישהו רוצה להוסיף בסך הכל שתי קומות למבנה שלו, לא צריך להוסיף על כל צרותיו עוד כמה אלפי דולרים עבור הדמיה.

יהודית נאות: איך מוסד תכנון יכול בכלל לאשר תוכנית בלי הדמיה, בלי שהיזם יגיש הדמיה?

יהודית נאות: איך מהנדס עיר מאשר תוכניות?

יהודה זימרת: המומחים לדבר כמו אדריכלים, יש להם את יכולת ההדמיה שלהם.

יהודה זימרת: יש מקרים בודדים מאוד, שבהם אומרים, אנחנו לא מצליחים להבין כיצד זה בנוי, אנחנו מבקשים הדמיה.

יהודה זימרת: הכנסת למשל, היא העמידה הדמיה מסוימת על מנת שייראו איך זה ייראה מכל מיני זוויות.

יהודית נאות: על מה אתה מדבר, בחיפה עכשיו מבקשים על כל תוכנית, פעם אחת הספיקה לנו הטעות הזאת.

יהודית נאות: זאבי רוצה באוניברסיטה, זאבי נותן הדמיה.

יהודה זימרת: את מדברת על זאבי ולא על התוכניות הדלות.

יהודית נאות: אתה תחליט אם אי אפשר, אבל הכלל צריך להיות הדמיה ולא הפוך.

דלית דרור: ניסיתי למפות את ארבעת ההבדלים, שזה היה השני שבהם, הראשון ירד מהפרק.

דלית דרור: לעניין ההדמיה אני רוצה לומר, סוכם שתוכניות הן למעט תוכניות ארציות ומרכזיות.

דלית דרור: כאשר אומרים תוכנית, המשמעות היא תוכנית כמשמעותה בחוק שזה אומר, ארצית ומחוזית, ועדיין לא לזה הייתה הכוונה.

יהודית נאות: יש מישהו שמתנגד לתוכנית מחוזית וארצית?

יהודית נאות: מר זימרת, זה מקובל עליך?

יהודה זימרת: כן.

דלית דרור: אם כך שיהיה כתוב: תוכניות למעט תוכניות ארציות ומחוזיות.

יהודה זימרת: אפשר לומר, תוכנית מתאר מקומית או מפורטת, לא צריך לומר למעט.

יהודית נאות: אל תקבע אתה את הנוסח.

דלית דרור: גם לגבי תוכניות שהן מקומיות אבל יש שונות גדולה מאוד בין תוכנית לעיר שלמה לבין תוכנית לרובע, למבנן או מגרש.

דלית דרור: גם אז אנחנו עלולים לדבר על תוכנית רחבת ידיים, גם כשאנחנו אומרים תוכנית מקומית.

דלית דרור: יכול להיות שצריך לעשות איזשהו סעיף יותר מתוחכם שבו ברירת המחדל בדברים מסוימים תהיה הדמיה ממחושבת ובדברים אחרים לא תהיה הדמיה ממוחשבת.

משה גפני: באיזה מקרים?

דלית דרור: גם תוכנית מקומית יכולה להיות תוכנית מאוד גדולה, לעשות לזה הדמיה, לא רק שזה יקר, זה גם מטעה את הציבור, כי התוכנית סובלת בתוכה כל כך הרבה צורות בניה וזה עלול להטעות את הציבור.

דלית דרור: ככל שמדובר בשטח גדול יותר, ככה הטעיה יכולה להיות גדולה יותר.

יהודית נאות: למה?

דלית דרור: כי תוכנית לעיר שלמה צבועה בצבעים שלכל אחד מהם נאמר, פה צפיפות כזאת ושם צפיפות כזאת, לא ברור איך הבתים ייראו.

רקפת כץ: אני אראה לך את ההדמיות שלנו לגבי תוכניות מיתאר מחוזיות, עצם זה שאת מראה איזה שטח יהיה מכוסה ואיזה שטח יהיה פנוי, לא חשוב צורת המבנה, חשוב לאנשים לדעת מה מקסימום הבניה המותרת.

רקפת כץ: את יכולה להדגים את הצפיפות וזה לא מחייב אותך אחר כך.

רקפת כץ: אני חושבת שהבעיה העיקרית שלנו היא השפה שמשתמשים בה בתוך ההודעה.

דלית דרור: זו המחלוקת השלישית, השפה הרוסית וכדומה.

רקפת כץ: אני לא מדברת על השפה הרוסית, אני מדברת על הצורה שבה מציגים את הדברים.

רקפת כץ: יש מושגים שמשתמשים בהם במודעות וזו סינית עתיקה.

רקפת כץ: כשאני קוראת את המושגים, מתחם, גוש, אחוזים, אלה מושגים שצריך למחוק אותם ולהעבירם לשפה שתסביר את ההבדל בין המצב הקיים למצב הבא.

רעות מיכאלי: בהמשך לדברים של רקפת, בנוסח צריך להכניס את מה שחסר בסעיף שלכם שייכלול בהודעה את פירוט עיקרי ההבדלים.

יהודה זימרת: ישנו סעיף ספציפי שאומר מה צריך להיות בהודעה.

יהודית נאות: לסיכום, הגענו למסקנה שלא יהיה או שלט או לוח מודעות.

יהודית נאות: עוד הסכמנו שבנוסח המתוקן יוכנס, הפקדת תוכנית שאיננה כוללת תוכנית מחוזית או ארצית.

יהודית נאות: בעניין הדמיה, אני עומדת על כך, שהדמיה תהיה הכלל והחריג יהיה פטור מהדמיה.

דלית דרור: בחלק השלישי של סעיף 89א (א), "יושב ראש מוסד תכנון המוסמך להפקיד את התכנית, רשאי מטעמים שירשמו לקבוע כי על תכנית מסוימת או סוגים מסוימים של תכניות לא יחולו הוראות סעיף זה".

דלית דרור: זו הגרסה של יהודה.

דלית דרור: אפשר לקבוע שהוראות הסעיף לא יחולו ואם קובעים כך אפשר לקבוע דרכים חלופיות.

דלית דרור: ואילו בנוסח הוועדה כתוב, שהוא רשאי לקבוע דרכי פרסום חלופיות.

יהודית נאות: בעניין השפה, אני עומדת על כך שנלך על פי ההצעה המקורית שלי, שיהיה פירוט עיקרי ההבדלים בין המצב התכנוני הקיים לבין התוכנית המוצעת.

יהודית נאות: אני רוצה שיהיו מפורטים ההבדלים.

יהודית נאות: צריך להגיע להחלטה בעניין ההדמיה, השפה, ושאלת התחולה והוראות מעבר.

משה גפני: לגבי ההדמיה יש בעיה.

נועה בן-אריה: נפתור את בעיית ההדמיה אם נגביל את מספר הדונמים בתוכנית.

יהודה זימרת: דווקא בתוכנית גדולה ההדמיה היא יותר קשה.

נועה בן-אריה: ככל שמספר הדונמים קטן יותר ההדמיה תהיה חובה ולא להפך.

יהודה זימרת: האדם הפשוט רוצה לבנות קומה נוספת, הוא חייב הדמיה?

נועה בן-אריה: אפשר לפתור אותו מהדמיה, זה נתון לשיקול דעת.

משה גפני: אני חושב שזה לא צריך לבוא בחקיקה ראשית, זה צריך להיות לשיקול דעתו של השר.

יהודית נאות: ההצעה כוללת הדמיה, השר רשאי לפתור.

יהודית נאות: מישהו צריך לפתור אותו שאין צורך בהדמיה והוא יכול לפתור אותו.

יהודית נאות: יהודה נתן את הפטור הזה ליושב ראש הוועדה.

יהודה זימרת: אמרתי, שהשר יקבע דרכים.

יהודה זימרת: ברגע שיש תקנות, אין שיקול דעת.

יהודית נאות: למה שלא תהיה הדמיה?

יהודה זימרת: יש מקרים מסוימים שאין צורך בהדמיה.

נועה בן-אריה: ואז השר יכול לפתור אותו.

יהודה זימרת: אבל השר לא יפתור מקרה פרטני.

משה גפני: אני מבקש לעבור למחלוקת הבאה, לגבי השפה.

יהודית נאות: אומר עורך דין זימרת, יש שתי שפות רשמיות, עברית וערבית.

יהודה זימרת: רשאי תמיד במובן חייב.

משה גפני: אם בית המשפט יחליט שבמקרה הזה הוא חייב, שיפרסמו גם ברוסית.

יהודה זימרת: לכאורה, צריך לפרסם בכל השפות.

יהודה זימרת: דרכו של יזם במדינת ישראל לא קלה, לא צריך להקשות יותר.

משה גפני: במקום לכתוב בערבית - - -

יהודית נאות: ערבית היא חובה.

משה גפני: ומה אם אין 10% דוברי ערבית, חייבים לפרסם בערבית?

יהודית נאות: לא.

משה גפני: במקום האוכלוסייה הדוברת ערבית אפשר לכתוב אוכלוסייה דוברת שפה אחרת.

רקפת כץ: זה מסבך, כי לגבי השפה ערבית, אין בעיה לבדוק בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

משה גפני: ולפי הסיפא בסעיף הזה: קיים שיעור ניכר של ציבור שאינו דובר עברית, רשאי הוא להורות כי הכיתוב - - -

רקפת כץ: זה בעייתי.

רקפת כץ: תחשבו, ליתר ביטחון, על מנת שלא "יפילו" לא את ההפקדה, הוא יכתוב באמהרית ורוסית, ואז האותיות יהיו כל כך קטנות והשגנו מה שלא רצינו.

רקפת כץ: עדיף שיהיה שלט בעברית, וערבית במקומות שצריך ערבית.

משה גפני: בסדר, אז נוריד את הסיפא.

דלית דרור: לגבי הוראות מעבר, צריך להבהיר שזה יחול רק על תוכניות שיופקדו אחרי תחילתו של החוק.

משה גפני: זה ברור.

יהודה זימרת: אחרי תקופת מעבר מסוימת.

יהודה זימרת: תחולת החוק חצי שנה נוספת.

יהודה זימרת: זה יוחל על כל תוכנית שיוחלט להפקידה לאחר המועד.

דלית דרור: אם כך מדובר בשתי הוראות, הוראת תחילה לעוד חצי שנה, והוראת מעבר שקובעת שההסדר יחול רק על תוכניות שיופקדו ממנו ואילך.

משה גפני: מקובל.

יהודית נאות: האם צריך לציין בחוק, שהשר יתקין תקנות באותו פרק זמן?

יהודה זימרת: אם השר לא יתקין, זה ייכנס לתוקפו כמו שהוא.

יהודית נאות: אז תהיה בעיה.

יהודה זימרת: ניסיתי לפתור זאת, שהמהנדס קובע ושר הפנים יגביל אותו.

יהודה זימרת: במידה ולא, נצטרך לחכות לתקנות.

יהודה זימרת: מעבר לכך, אני לא משוכנע שבתקנות אפשר לסגור את כל הפינות, אני חייב להשאיר שיקול דעת למהנדס.

משה גפני: שר הפנים יכול לקבוע בתקנות מה הוא רוצה להכניס בתקנות.

משה גפני: יש דברים שהוא לא יכניס בתקנות ואז הוא אומר, המהנדס יקבע.

יהודה זימרת: עד איזה רמה?

משה גפני: רמה סבירה.

יהודה זימרת: יש בעיה להסמיך בתקנות גוף אחר.

יהודה זימרת: יש עם זה בעיה, האצלה צריכה להיות בחקיקה ראשית ולא בחקיקת משנה, למעט בנושאים מאוד טכניים.

יהודה זימרת: יש מרחב שיקול דעת ואני אתקל בבעיה של הסמכה.

יהודה זימרת: היום המגמה היא, שסעיפי הסמכה יהיו בחקיקה ראשית ולא בחקיקת משנה.

יהודה זימרת: אני מעדיף לתת לו הסמכה ולהגביל אותו לאחר מכן ולא לעשות ההפך.

יהודית נאות: אני מסכימה עם הגישה הזאת.

יהודית נאות: אני מסכימה, שיותר פרקטי יהיה אם שר הפנים יקבע הוראות כלליות והמהנדס המקומי ייתן לו מרווח גמישות.

יהודית נאות: אין לי בעיה, אני מסכימה אתך.

יהודה זימרת: אפשר לכתוב: יושב ראש מוסד תכנון רשאי לפתור בכפוף לתקנות שיקבע שר הפנים.

משה גפני: לא, הגזמת.

משה גפני: שר הפנים יקבע בהוראות, ושר הפנים יהיה גם מוסמך להסמיך את המהנדס.

משה גפני: יהודה זימרת: אני הייתי מעדיף לקבוע שהשר מוסמך בכפוף...

משה גפני: יש לנו מנגנון דומה, עשינו זאת לגבי פרסום הקלות: יושב ראש הוועדה המחוזית רשאי בכפוף לתקנות שיתקין שר הפנים לקבוע כי על בקשה מסוימת לא יחולו הוראות סעיף זה כולן או מקצתן.

יהודית נאות: אם כך נכתוב, יושב ראש ועדה מקומית רשאי בכפוף לתקנות שיתקין שר הפנים.

יהודית נאות: מקובל.

יהודית נאות: לגבי הדמיה, תיכנע.

יהודית נאות: זה עניין מהותי.

יהודה זימרת: אני חושב על הבעייתיות שבהדמיה.

יהודה זימרת: להחיל חובה גורפת על תוכניות - - -

משה גפני: אני מציע שנאשר את ההצעה לקריאה ראשונה.

משה גפני: לגבי עניין ההדמיה, אנחנו מקבלים את הצעתה של חברת הכנסת יהודית נאות ואני מבקש רביזיה על ההצעה.

משה גפני: כמו כן, יהודה זימרת יישב עם היועצים המשפטיים ויגיעו לפשרה שתהיה בסמכות הוועדה.

יהודית נאות: לא צריך לשם כך רביזיה.

יהודית נאות: אם אתה רוצה, תקבע ישיבה לשבוע הבא, אני לא רוצה לעשות מחטף.

משה גפני: אני לא חושב על מחטף, אני מחפש דרך תקנונית כיצד לפתור זאת כעת ולא לכנס שוב את הוועדה.

משה גפני: אנחנו מאשרים את ההצעה לקריאה ראשונה.

משה גפני: לעניין ההדמיה, לא צריך רביזיה, הוועדה מסמיכה את היועצת המשפטית של הוועדה לשבת יחד עם עורך דין יהודה זימרת וחברת הכנסת נאות להגיע להסכמה לגבי סעיף ההדמיה.

משה גפני: אני מעמיד להצבעה את הצעת חוק התכנון והבניה (תיקון – הודעה על הפקדת תכנית), מי בעד ירים את ידו.

משה גפני: הצבעה בעד – רוב נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק התכנון והבניה (תיקון – הודעה על הפקדת תכנית) נתקבלה.

משה גפני: הצעת חוק התכנון והבניה (תיקון – הודעה על הפקדת תכנית) אושרה ועוברת לקריאה ראשונה.

משה גפני: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.