ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 286, 2001-06-27 09:30

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: על סדר היום: חשש לזיהום מי מפרץ אילת, הצעות לסדר-היום שהועברו לוועדה של חברי הכנסת מוסי רז, נחמה רונן וקולט אביטל.

משה גפני: למעשה מה שירשתי מיושב-ראש הוועדה הקודם, חבר-הכנסת דוד אזולאי, שהיום הוא סגן שר הפנים, זה מפרץ מזוהם.

מוסי רז: אני חייב להגיד שזה לא באשמתו.

משה גפני: בוודאי שלא.

משה גפני: הוא דווקא ניסה לנקות את זה, אבל הוא עדיין לא הצליח והוא ביקש ממני שאני אמשיך בזה.

משה גפני: עוד לא ירדתי לסוף הסיבות מדוע זה קורה.

משה גפני: מה שקרה בינתיים זה שהגיעה לשם אוניה עם חומרי נפץ וחומרי הנפץ נפלו למימי המפרץ ובעצם הם שם, אם אני לא טועה.

משה גפני: לא כל כך הבנתי למה אם אני הולךברחוב ואני זורק סיגריה, מחייבים אותי בקנס.

משה גפני: ופה זורקים חומרי נפץ למימי המפרץ - - -

קריאה: זה נפל.

משה גפני: זה ברור, הרי אף אחד לא התכוון לזרוק את זה.

נחמה רונן: גם סיגריה נופלת.

משה גפני: אני לא כל כך מבין איך קורה דבר כזה, אבל אני לא מתכוון להרפות מהעניין ואני חושב שהתפקיד שלנו זה למצוא לעניין פתרון ולא יכול להיות שתהיה הפקרות כזאת.

משה גפני: אפשר לקבל החלטה שמפרץ אילת הוא בור השופכין של מדינת ישראל וזורקים במפרץ חומרי נפץ, כלובים לדגים, הכל, מה שרוצים.

משה גפני: אני עוד לא יודע בדיוק מה המשמעות של העניין הזה, וזאת גם החלטה.

משה גפני: אם ההחלטה היא שמפרץ אילת צריך להיות נקי, הוא צריך להיות נקי ומי שמלכלך אותו צריך להיענש או שצריך לגרום לכך שהוא לא יעשה את זה.

משה גפני: חברת-הכנסת נחמה רונן, בבקשה.

נחמה רונן: ההצעה לסדר שאני הגשתי אותה היא באמת נגעה ספציפית לנושא של נפילת, מעידת מכולות מהדוברה.

נחמה רונן: היא מבטאת בעיה הרבה יותר קריטית שקיימת במפרץ אילת, וכפי שציינת, הוועדה הזאת דנה בה כמה וכמה פעמים, לצערי הרב בלי שום החלטה.

נחמה רונן: בעצם אף גורם ממשלתי ממשלתי עדיין לא היה לו את האומץ לקחת את החלטה.

נחמה רונן: מגלגלים את זה תמיד לוועדות שונות.

נחמה רונן: בכלל מילת המפתח במדינת ישראל, כשלא רצים להחליט, זה הקמת ועדה, וכל פעם מתפללים שהוועדה תציל אותם מתהליך קבלת החלטות.

נחמה רונן: לפני שאגיע לעניין עצמו של נפילת המכולות ומה צריך לעשות, אני חושבת שיש פה בעיה הרבה יותר יסודית, שאני מקווה שלפחות הוועדה תקבל היום החלטה בעניין הזה.

נחמה רונן: אם אנחנו תמימי דעים לגבי כך שאילת היא עיר תיירות, שמקור החיים שלה ומקור הפרנסה שלה היא התיירות, והתיירות במקרה של אילת זה הים, השמש והחוף, אנחנו צריכים לשמור על המשאב הזה כעל משאב לכל דבר ועניין.

נחמה רונן: כפי שציינת, אדוני יושב-ראש הוועדה, אנחנו עדים לכך שבשנים האחרונות מפרץ אילת הפך להיות פח אשפה.

נחמה רונן: אם יש בו מערכת אקולוגית אולי מהבודדות שנשארו בעולם עם ערכי טבע כל כך יחודיים, אני פשוט לא מצליחה להבין באיזו מדינה מתוקנת היו מאפשרים לקחת לתוך המפרץ כל דבר שיש בו סממן זבלי כלשהו ופשוט לשפוך פנימה בידיעה שזה עלול להרוס מערכות אקולוגיות, אלמוגים, דגים, כל מה שבעצם תיירות באה לראות וליהנות ממנו.

נחמה רונן: כולם עומדים ומגלגלים עיניים לשמיים ומקימים עוד ועדה ועוד ועדה.

נחמה רונן: בעניין הזה אני חושבת שהגיע הזמן לעשות סוף ולשים סימן קריאה אחד גדול סביב כל הנושא של מפרץ אילת, משום שאנחנו מאבדים במו ידינו את אחד הנכסים האחרונים שנשארו לנו.

נחמה רונן: הראיה היותר טובה היא, אדוני, אם תיקח סטטיסטית ותבדוק, אולי ראש העיר יוכל לתת לנו נתונים, כמה אנשים נהגו לבוא ולצלול באילת לפני עשר שנים, אני לא מדברת על ישראלים שהיום פוחדים לנסוע לסיני ובאים לאילת, וכמה אנשים מהתיירים היום באים ופוקדים את אילת כמוקד שבאים לצלול בו, זה פחת בעשרות אחוזים.

נחמה רונן: זה רק בגלל שאנחנו הרסנו את זה.

נחמה רונן: זה לא מכת טבע וזה לא גורם משמיים, אלא זה אנחנו במו ידינו.

נחמה רונן: לכן צריך לקבל פה כמה החלטות קריטיות, כשאני רוצה לנגוע עכשיו בשתי נקודות.

נחמה רונן: 1.

נחמה רונן: למה המצב כמו שהוא עד היום ולמה לא עושים דבר?

נחמה רונן: התשובה לכך היא כי יש יותר מדי גורמים אינטרסנטיים, שרובם קשורים לממלכה.

נחמה רונן: הממלכה היא אינטרסנטית בכל מה שקשור למפרץ אילת על זרועותיה השונות.

נחמה רונן: הממלכה מרוויחה כסף מכך שהיא מאפשרת ביד אחת בעצם להרוס את המפרץ, ואולי ביד שנייה אומרת לגורמי האכיפה השונים: תעשו מה שאתם צריכים אבל לא יותר מדי.

נחמה רונן: אם אני לוקחת גורם כמו רשות הנמלים שסטטוטורית הוא הגורם המופקד על מפרץ אילת, הוא קיבל את האישור להיות מופקד על מפרץ אילת ובעצם לנתב את הפעילות הנמלית, לפקח על נושא השיוט והפעילות הנמלית במפרץ אילת.

נחמה רונן: בפועל הוא הפך להיות הריבון בשטח.

נחמה רונן: הוא קובע אילו עסקים יוכלו או לא יוכלו להיות בתוך הים.

נחמה רונן: כשגורם כמו רשות הנמלים מחכיר חלקות קרקע בתוך הים לפעילות עסקית, שלא חשוב כרגע אם זו מסעדה או כלובי דגים או כל דבר אחר, ומקבל כסף על כל קילו דגים שנמכר על ידי חוות הדגים, רשות הנמלים מקבלת את הקומיסיון שלה.

נחמה רונן: איזה אינטרס בעולם יהיה לגוף כזה לבוא ולדבר עניינית אם זה כן מזיק או לא מזיק.

נחמה רונן: זה בכלל לא מעניין אותם.

נחמה רונן: הם מקבלים כסף.

נחמה רונן: אני עוד לא הבנתי ממתי המדינה, שצריכה להיות בעלת סמכויות בתחום השיט צריכה לקבל כסף מהשכרת נדל"ן או מהחכרת נדל"ן בים.

נחמה רונן: אבל זה סיפור אחר.

נחמה רונן: אחת המסקנות של הוועדה היום, היא גם צריכה לקבוע קביעה חד-משמעית לגבי המשך הפעילות של רשות הנמלים, מה היא צריכה ומה היא יכולה ומה אסור לה לעשות במפרץ אילת.

נחמה רונן: הגורם השני שאני רוצה להתייחס אליו זה המשרד לאיכות הסביבה.

נחמה רונן: איכשהו אוהבים לזרוק לפתחי משהו שלצערי הרב הוא נכון.

נחמה רונן: בתקופה שרפול היה השר לאיכות הסביבה, על אף שעמדת המשרד היתה חד משמעית לא לאפשר לכלובי הדגים להגדיל את הכמות שלהם, רפול חשב שאפשר לתת להם להגדיל את הכמויות שלהם בצורה דרמטית ואיפשר להגדיל את כמויות המזון תוך כדי התניה ברורה, הוא חייב לשים קונוסים מתחת לכלובים ולאסוף את הפסולת, דבר שלא נעשה, אבל כעובדה נתנו גידול משמעותי לכלובי הדגים, ולפי מחקרים של המדענים, אנחנו יודעים מה קורה במפרץ מאז הגידול הדרמטי לכלובי הדגים.

משה גפני: למה נתנו להם את הרשיון הזה?

נחמה רונן: היה ויכוח בין משרד החקלאות למשרד לאיכות הסביבה וידו של השר לאיכות הסביבה בכובע משרד החקלאות גבר על השר בכובע המשרד לאיכות הסביבה.

נחמה רונן: לצערי הרב, אני כואבת את ההחלטה, אבל זאת היתה העובדה, זה מה שהיה.

משה גפני: את מתכוונת לאותו בן-אדם?

נחמה רונן: אני מתכוונת לאותו בן-אדם.

נחמה רונן: זו היתה סמכותו כשר והוא קיבל את ההחלטה הזאת.

נחמה רונן: זה היה לפני שלוש שנים.

נחמה רונן: מאז, לצערי הרב, על אף שהמצב במפרץ מתדרדר, המשרד לאיכות הסביבה, שהיום הוא לא מוגבל ויש לו שר לאיכות סביבה, הם לא קשורים בשום כובע למשרד החקלאות, לא לקח את העסק הזה בידיים ולא הפעיל את הסמכויות שלו.

נחמה רונן: אני יודעת שמנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה שלח מכתב לאדוני וביקש להמתין להמלצות של ועדת המנכ"לים.

נחמה רונן: אני חושבת שבעניין הזה אין לנו מה לחכות לדו"חות יותר.

נחמה רונן: בנושא המכולות, אני חושבת שאין פה בכלל עניין של התפלפלות אם צריך להוציא את המכולות או לא צריך להוציא את המכולות.

נחמה רונן: זה בכלל לא חשוב אם זה נפל בטעות או בכוונה.

נחמה רונן: נפלו מכולות עם חומר נפץ לים, צריך להוציא אותן מיידית וכמה שזה יעלה, יעלה.

נחמה רונן: יש אחריות בעניין הזה על המפעל המזמין, על כלי השיט.

נחמה רונן: אני חושבת שאין פה אפשרות לבוא ולהגיד: זה עולה הרבה כסף, אין בזה סכנה מיידית.

נחמה רונן: המפרץ היום במצב כזה שעקרונית בכלל לא צריכים לדון בשאלה אם יש סכנה מיידית או אין סכנה מיידית.

נחמה רונן: נפל לשם משהו ברמת סיכון גבוהה, מי שאחראי על זה צריך לשלם את הכסף.

נחמה רונן: כשמשאית מתהפכת ליד יוקנעם וחוסמת את הכביש, לא מביאים ציוד כבד שיזיז אותה.

משה גפני: מכיוון שהזכרת את מכתבו של יצחק גורן, מנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה, המכתב הוא לא כמו שהצגת אותו.

משה גפני: המכתב אומר: עמדת המשרד ביחס לכלובי הדגים נחרצת והיא כי יש להוציא את כלובי הדגים מהמפרץ ליבשה ובמהירות האפשרית.

משה גפני: זאת עמדת המשרד.

משה גפני: אלא במשפט אחרי זה הוא אומר:

משה גפני: צוות מומחים בין-לאומיים שמונה על ידי ועדת מנכ"לים לבדיקת השפעת כלובי הדגים על מפרץ אילת סיים עבודתו בימים אלה ויגיש המלצותיו בקרוב.

משה גפני: מסקנות צוות המומחים יילמדו על ידי המשרד לאיכות הסביבה ומשרדים נוספים הנוגעים בנושא, ואני תקווה כי יינקטו צעדים ליישום ההמלצות וכו'.

משה גפני: זה מכתבו.

משה גפני: זה רק למען הסר ספק.

משה גפני: חבר-הכנסת מוסי רז, בבקשה.

מוסי רז: אני לא אחזור על הדברים שאמרה חברת-הכנסת נחמה רונן, שאני מסכים לכולם, חוץ מאחד.

מוסי רז: אני לא חושב שיש אחריות למפעל המזמין, וכשמטילים אחריות על מישהו שלא אחראי, עלולים להסיר את האחריות ממי שכן אחראי.

מוסי רז: מי שאחראי, אני חושב שזה די ברור.

מוסי רז: מי שהיה אחראי על הציוד הזה כשהוא נפל למים הוא זה שאחראי.

מוסי רז: אני חושב שמפרץ אילת ספג בשנים האחרונות נזקים ואבידות ממש כבדות שעוד שנים ישפיעו עלינו לרעה גם בנושא של ערכי טבע וגם אבידות שיגרמו לנזקים כלכליים אדירים לעיר אילת שמבוססת על המפרץ הזה.

מוסי רז: אני לא בטוח שאני יודע מה יש שם במים, ואני לא בטוח שיש מישהו מוסמך שיכול להגיד לנו שהוא יודע מה יש באמת במים.

מוסי רז: מה יש שם פחות או יותר יודעים, אני לא בטוח שיש כאן מישהו שבאמת יודע מה הנזקים של דבר כזה במים.

מוסי רז: בעוד חמש עשרה שנים פתאום יבואו אלינו עם תחקיר, כמו בקישון, על מה קרה כתוצאה מהעובדה שחומר כזה שוכב במים, ואין מה לעשות במים יש זרמים, זה זורם לחופי הרחצה, זה זורם להרבה מקומות.

מוסי רז: אני רוצה לדעת, בהמשך לדיון שערכנו בשבוע שעבר, האם נעשו בדיקות בחופי הרחצה באילת?

מוסי רז: ומאז שנפל הדבר הזה למים, האם יש השפעה על המים מבחינת הרכבי מתכות שנמצאים בחופי הרחצה, מבחינת דברים אחרים?

מוסי רז: האם בכלל מותר לשחות, עוד לפני שאנחנו מדברים על לצלול, בחופי הרחצה באילת?

מוסי רז: אחרי בדיקה מוסמכת של מומחים לגבי הנושא הזה, אדוני היושב-ראש, אני חושב שצדקת בכך שצריך להטיל עונש על מי שמפיל דברים גם ברחוב וגם בים באותה מידה.

מוסי רז: אבל יותר מכך שצריך להטיל עונש, יש דבר הרבה יותר חשוב והרבה יותר דחוף וזה למשות את החומר הזה שנמצא שם במים.

מוסי רז: עושה רושם שאף אחד לא מתכוון למשות אותו.

מוסי רז: אני בטוח, אגב, שזה קשה מאוד, אבל צריך למשות אותו משם כי הוא גורם נזק.

מוסי רז: דבר אחרון, אני חושב שמה שקורה במפרץ אילת זה אסון טבע, ואני מצטרף לקריאה של חברת-הכנסת רונן, להכריז על מצב חירום במפרץ.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לדעת אם יש מישהו בחדר שחומר הנפץ שנמצא במפרץ אילת הוא שלו.

יצחק פריד: כן.

משה גפני: מי אדוני?

יצחק פריד: מנכ"ל סולתם.

משה גפני: אתה יכול להגיד לנו למה אתה לא מוציא את חומר הנפץ?

יצחק פריד: אני בסך הכל מקבל שירות מנמל אילת.

משה גפני: אני אסיר לך למה אני מתכוון.

משה גפני: אני לא שואל שאלה קנטרנית מכיוון שאני רוצה להגיע לתוצאה.

משה גפני: אתה הזמנת שירות הובלה, אתה צריך למפעל שלך את חומרי הנפץ הללו וקרה שהם נפלו לתוך מי המפרץ.

משה גפני: יכול להיות שהם גורמים נזק אקולוגי או אפילו נזק בריאותי ממשי.

משה גפני: אם זה היה נופל לך בכביש הערבה, היית מביא מנוף, מעלה אותו על משאית ולוקח אותו אליך למפעל.

יצחק פריד: אם אני הייתי המוביל שלו.

משה גפני: אתה הזמנת את זה על ידי חברת הובלה שמה שמה?

יצחק פריד: אני לא זוכר את שמה כרגע.

יצחק פריד: יש גורמים שעוסקים בזה בתחום השינוע.

משה גפני: אתה הזמנת מחברת ספנות שתוביל לך את המכולות אליך למפרץ אילת ומשם למפעל.

משה גפני: איזה חוזה עשית איתה?

משה גפני: מה יקרה במידה וזה יפול במפרץ, חשבתם על אפשרות כזאת?

משה גפני: יש חוזה?

יצחק פריד: ודאי.

משה גפני: מה כתוב בחוזה?

יצחק פריד: יש חוזים ידועים בהובלה ימית שבהם אתה עושה ביטוח, גם לחברת האוניות יש ביטוח.

יהודית נאות: יש גם ביטוח צד שלישי, שמישהו אחר נפגע מזה?

יצחק פריד: אני מניח שכן.

יצחק פריד: גם ספינות שמובילות חומרים מסוכנים יש ביטוחים מסוג אחר.

יצחק פריד: יש לזה חוקים.

משה גפני: לאחר שהמכולות נפלו למפרץ, פניתם לחברת ההובלה, אני מניח.

יצחק פריד: בוודאי.

משה גפני: ומה ביקשתם שהם יעשו?

יצחק פריד: בהיבט הזה אנחנו צריכים לפעול על פי שיקול דעתם.

יצחק פריד: מבחינתנו זה עסק כלכלי כרגע.

יצחק פריד: לשמחתי או לצערי, אנחנו לא גורמים באיכות סביבה.

יצחק פריד: מבחינתנו זה עסק מסחרי, שבשורה התחתונה הוא נגמר בכסף.

יצחק פריד: מבחינתנו כל פתרון שהחברה הזו תציע, שמפצה אותנו על הנזק שנגרם לנו הוא פתרון.

משה גפני: זאת אומרת, אתם ביקשתם מהם שיקרה אחת מהשתיים, או שהם יוציאו את זה מהמפרץ ויביאו את זה אליכם, או שיפצו אתכם בכסף כדי שתוכלו לרכוש מכולות אחרות.

יצחק פריד: כן.

יצחק פריד: מוגשת נגד חברת הביטוח וחברת הספנות תביעה.

משה גפני: אין עדיין תשובה מה הם מתכוונים לעשות.

משה גפני: אתה לא יודע מי זאת חברת ההובלה.

יצחק פריד: אני גם לא זוכר את שמה כרגע, אבל זו לא בעיה להעביר את שמה לוועדה.

יצחק פריד: אגב, אני רוצה להוסיף, שאנחנו עברנו רשימה מדוייקת ומסודרת לכל גורם שרק ביקש.

יצחק פריד: אין פה שום דבר להסתיר מפני שאין פה שום דבר אקסלוסיבי.

יצחק פריד: זו תחמושת ממש פשוטה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מר יוסי גולומב, אם אני אלך לצלול שם, יכולה להתפוצץ שם תחמושת ולפוצץ אותי?

יוסי גולומב: אני לא יודע, אני לא כימאי.

יוסי גולומב: אני עוסק בתובלה.

משה גפני: אתה לא, אבל יש לכם כימאי במשרד הביטחון שיכול לענות לי על השאלה הזאת?

יוסי גולומב: אפשר לצלצל אליו, לשאול אותו?

נחמה רונן: שאלתם אותו את השאלה הזאת?

יוסי גולומב: זה לא ציוד של משרד הביטחון.

יוסי גולומב: למשרד הביטחון אין נגיעה לציוד הזה.

משה גפני: לא זה מה שחברת-הכנסת רונן מתכוונת ולא זה מה שאני מתכוון.

משה גפני: מדובר על חומר נפץ.

משה גפני: יכול להיות שהוא יתפוצץ.

יוסי גולומב: אני לא יודע להשיב לך.

משה גפני: אבל יש מישהו במדינת ישראל שצריך לדעת להשיב.

משה גפני: מי זה?

יוסי גולומב: בדרך כלל גורמי התעשייה הצבאית יוכלו לתת לכם תשובה.

נחמה רונן: למשרד הביטחון אין עניין לבדוק את הסוגייה הזאת, אם חומרי נפץ נופלים לים?

נחמה רונן: אין להם עניין לדעת אם יש סכנה לציבור או לא?

יוסי גולומב: אני אסביר את זה אולי אחרת.

יוסי גולומב: משרד הביטחון מייבא ומייצא מטענים מסוכנים, כולל תחמושות למיניהם עבור מערכת הביטחון ועבור יחידות הסמך שלו.

יוסי גולומב: הוא איננו מטפל לא בהיבט, לא בהיבט הבטיחותי במטענים של חברות מסחריות, כמו סולתם, כמו חרושת חן בזכרון יעקב, תעשייה אווירית.

יוסי גולומב: התעשיות האלה בדרך כלל מקבלות את זיכיונות היבוא שלהן מהגורמים המוסמכים בממשלה, והיצוא שלהם נעשה רק מההיבט הביטחוני על ידי היחידה לסיוע ליצוא ביטחוני.

יוסי גולומב: אנחנו לא מתערבים במהלכים המסחריים בהם.

נחמה רונן: אם קרה מקרה ביבשה, לא בים.

נחמה רונן: ומכולה נפלה עם חומר נפץ באיזשהו מקום, למשרד הביטחון לא היה עניין בזה?

יוסי גולומב: על פי חוק משטרת ישראל.

מוסי רז: היית שוחה ליד המכולה הזאת?

יוסי גולומב: אני לא יודע.

יהודית נאות: סולתם צריך להשיב אם זה יכול להתפוצץ.

יהודית נאות: הם בודקים בתנאים שונים.

יהודית נאות: האם בתנאים של מים זה יכול להתפוצץ?

יצחק פריד: לא עשינו שום דבר בעומקים כאלה של מים, אבל אנחנו יודעים שהתחמושת במצבה כפי שהיתה בהובלה רגילה היא במצב לחלוטין לא רגיש.

יצחק פריד: אין שום גורם של לחץ שאנחנו יודעים שיכול להשפיע על החומר הזה, והניסיון ההיסטורי גם הוכיח זאת.

יצחק פריד: בפרל הרבור מבקרים מיליוני תיירים ויש שם אוניות טבועות עם דברים גדולים יותר מזה.

יצחק פריד: לפי מיטב ידיעתנו, בהיסטוריה לא קרה, לתחמושת מהסוג הזה שום דבר.

מוסי רז: יש שם אנשים שצוללים לראות את שוניות האלמוגים?

יצחק פריד: אין לי מושג.

יצחק פריד: גם אף אחד לא צולל ל-250 מטר.

משה גפני: תודה רבה.

יוסי גולומב: אדוני היושב-ראש, הערה.

יוסי גולומב: בנמל חיפה טבועה צוללת ממלחמת העולם השנייה על תחמושתה עם הטורפידות שלה.

יוסי גולומב: זה אתר צלילה מוכרז.

יוסי גולומב: אין שום סיכון.

משה גפני: מי אחראי במשרד התחבורה על מה שקורה במפרץ?

משה גפני: מי בעל הבית של המקום הזה אם נופלת שם תחמושת או שמים שם כלובי דגים?

אליעזר שטרנברג: אני אסביר.

אליעזר שטרנברג: בעקבות נפילת המכולות למפרץ מונה רב-חובל גרסון כחוקר למקרה, זה נחשב לתאונה ימית, והוא טרם הגיש את מסקנותיו.

אליעזר שטרנברג: הוא עוד לא גמר את החקירה.

אליעזר שטרנברג: בעצם אתמול, בלי קשר, הוא חקר את המחקר האחרון.

משה גפני: אני רוצה לדעת מי בעל הבית שם?

משה גפני: נניח שהוא יגיע למסקנה שמישהו צריך להוציא את המכולה הזאת.

משה גפני: מי בעל הבית להגיד את זה?

אלכס גרסון: מנהל מינהל הספנות.

יהודית נאות: אתה גם חוקר את סכנת ההתפוצצות?

אלכס גרסון: אני לא נכנס להיבטים של סכנת ההתפוצצות.

אלכס גרסון: אני חוקר מה קרה, איך קרה, למה קרה ואני אגיש את המסקנות מי לדעתי אחראי למחדל הזה.

אלכס גרסון: זו מסגרת המנדט שקיבלתי.

משה גפני: מי נתן לך את המנדט?

אלכס גרסון: מנהל מינהל הספנות.

משה גפני: אתה לא חוקר האם זה יכול להתפוצץ, האם זה מהווה סכנה בריאותית לאנשים, האם זה יכול לזהם את המפרץ?

אלכס גרסון: לא.

משה גפני: מר יצחק בן-דוד, מי בעל הבית לבוא ולהגיד להוציא משם את הכלובים אם יחליטו על כך?

משה גפני: מי בעל הבית לבוא ולהגיד: תוציאו את המכולות שנפלו עם התחמושת?

יצחק בן-דוד: לגבי הכלובים עמדת המשרד ברורה.

יצחק בן-דוד: המשרד חושב שהכלובים לא צריכים להיות בים.

יצחק בן-דוד: מחכים כמובן להמלצה של ועדת המומחים.

משה גפני: לפני שיחליטו מי אשם.

משה גפני: נניח שיחליטו שחברת סולתם אשמה.

משה גפני: מה אז אתה יכול להגיד לה?

משה גפני: יש לך סמכות חוקית להגיד לה: תוציאי?

יצחק בן-דוד: יש לנו שני סוגי צווים שאנחנו יכולים להוציא.

יצחק בן-דוד: צו אחד, זה צו לפינוי רעלים על פי חוק החומרים המסוכנים.

יצחק בן-דוד: הצו השני זה צו ניקוי על פי חוק הניקיון.

משה גפני: למה אתם לא מוציאים צו שחברת ההובלה, שהובילה את החומרים האלה, שתוציא אותם.

משה גפני: והיה ויתברר שהיא לא אשמה בזה, אשם בזה ראש עיריית אילת נניח, אז יחייבו אותו בהוצאות.

משה גפני: למה אתם לא מוציאים את הצו עכשיו?

יצחק בן-דוד: אחרי שביררנו שזה אתה.

משה גפני: ברור לגמרי מי הוביל את המכולות האלה, זה לא סוד.

משה גפני: ברור לגמרי שאצלו זה נפל.

משה גפני: ברור לגמרי שהוא צריך להרים את זה.

משה גפני: לא ברור מי יהיה חייב בהוצאות לאחר מכן.

משה גפני: יכול להיות שאשם בזה מי שבנה את הספינה הזאת לא טוב, אשמות בזה חברת סולתם, עיריית אילת, רשות הנמלים, מינהל הספנות, יכול להיות הרבה דברים.

משה גפני: הרי התפקיד שלך זה לדאוג לסביבה.

משה גפני: למה אתה לא מוציא צו על פי החוק מיד?

יצחק בן-דוד: לא ברור לנו מי הגורם.

משה גפני: לי ברור, החברה שהובילה את זה.

יצחק בן-דוד: זה ממש לא נכון.

יצחק בן-דוד: אתה טועה.

יצחק בן-דוד: אתה קובע מסקנה בלי שהעניין נבדק.

יצחק בן-דוד: יש פה חקירה שמתבצעת על ידי מומחים של מינהל הספנות והמומחים האלה יקבעו מי הגורם שאחראי לנפילת המכולות האלה לים.

מוסי רז: מתי יקבעו?

אלכס גרסון: תוך מספר ימים.

משה גפני: מר גרסון, אתה חוקר מי הפיל את המכולות לים?

אלכס גרסון: בוודאי.

אלכס גרסון: זה לא נפל מהאונייה, זה נפל בדרך מהאונייה לרציף.

אלכס גרסון: לאונייה הזאת אין שום חלק בעסק הזה.

אלכס גרסון: האונייה עשתה את שלה.

אלכס גרסון: היא הביאה את החומר, הורידה אותו וזה נפל אחר-כך.

אלכס גרסון: אי-אפשר לחייב את הבעלים של האונייה.

אלכס גרסון: הם לא קשורים לעסק.

נחמה רונן: אדוני, אני רוצה לעזור לך בדוגמאות שהיו בעבר במשרד לאיכות הסביבה.

נחמה רונן: כשהיה אירוע חומרים מסוכנים ביבשה והיה חשש אמיתי לחיי הציבור, קודם כל המשרד הוציא צו וחייב את הרשות המקומית או מי שהוביל את המטען.

נחמה רונן: אחר-כך יש חקירה, בחקירה הדברים מתבררים והעניין מגיע לבית המשפט ואפשר להטיל את הקנס.

משה גפני: האזור הוא תחום השיפוט של אילת?

גבי קדוש: הוא לא בתחום השיפוט אילת.

גבי קדוש: רק לאחרונה קיבלנו בוועדת חקירה לשינוי שטחי השיפוט 300 מטר.

גבי קדוש: 300 מטר אלה לא כוללים את הנמל ואת חוות גידול הדגים.

משה גפני: אם נגיע למסקנה שהמשרד לאיכות הסביבה יוציא צו בהסכמה לעיריית אילת ולרשות הנמלים להוציא את המכולות משם מיד - הרי ההשפעה על אילת היא ברורה, מיידית וחד משמעית - ולאחר מכן, כשתסתיים הבדיקה ותהיינה מסקנות מי אחראי לזה, יוחלט שהוא ישא בהוצאות האלה.

משה גפני: אתה מסכים?

גבי קדוש: קודם כל שיוציא את הצו.

גבי קדוש: אני מסכים.

גבי קדוש: אם צריך לגייס לזה כסף, נגייס את הכסף לעניין.

משה גפני: נציג רשות הנמלים והרכבות, אתה מסכים או שאתה רוצה לצאת לטלפן קודם למישהו?

גדעון גולדברג: מאחר והסכום הוא אדיר, של מיליון דולר ומעלה, אני לא יכול לקחת על עצמי אחריות כזאת.

משה גפני: אתה אומר את הסכום בוודאות?

גדעון גולדברג: זו הערכה של מומחים.

משה גפני: אפשר להשתמש בציוד הזה לאחר שהוא מוצא מהים?

גדעון גולדברג: לא יודעים.

גדעון גולדברג: יכול להיות שכשיוציאו את החומר משם הוא יהיה יותר מסוכן מאשר היום.

משה גפני: תיקח בחשבון שיש פה גם הנושא של הביטוח, גם הנושא שמי שאשם בזה בסופו של דבר יחוייב לשלם.

משה גפני: בינתיים צריך להציל את הנמל.

משה גפני: אתה יכול לתת לנו תשובה

גדעון גולדברג: אני לא יכול לתת תשובה.

משה גפני: אתה יכול לשאול מישהו ולתת לנו תשובה?

גדעון גולדברג: כן.

גדעון גולדברג: בנושא הכלובים אני חייב לענות לחברת הכנסת רונן.

גדעון גולדברג: מי שהחליט על כלובי הדגים זו לא רשות הנמלים זה היה השר.

נחמה רונן: הוא החליט על ההגדלה, הוא לא החליט על כלובי הדגים.

גדעון גולדברג: זה היה אילוץ שרשות הנמלים נאלצה לקחת.

משה גפני: איפה היא היתה?

גדעון גולדברג: היא היתה קשורה לאונייה כשהדוברה התהפכה.

גדעון גולדברג: עם כל הכבוד, רשות הנמלים לא עוסקת בלב ים, לא מורידה מכולות, היא לא משנעת מטענים בלב ים.

גדעון גולדברג: לכן סוכן המטען חכר מנמל אילת דוברה וחכר שירותי גרירה.

גדעון גולדברג: זאת אומרת, אנחנו לא אחראים, אין לנו קשר ולא ניהלנו את הפרוייקט הזה.

גדעון גולדברג: יתרה מזאת, הדרישה מסוכן המטען היתה שהוא עושה את זה מחוץ למים הטריטוריאליים וזה לא נעשה מחוץ למים הטריטוריאליים.

נחמה רונן: למה נתתם לו?

נחמה רונן: אתם בעל הבית.

גדעון גולדברג: יש חוקר, הוא יבדוק ויתן את המסקנות שלו.

גדעון גולדברג: רשות הנמלים לא היתה קשורה בזה.

גדעון גולדברג: נוח להאשים את רשות הנמלים כי היא גוף גדול.

גדעון גולדברג: אלה כספי ציבור.

גדעון גולדברג: להוציא מיליון דולר מכספי ציבור כדי להוציא מכולות כשהאחראי הוא מישהו אחר, אולי נוח לכם להגיד את זה.

נחמה רונן: אבל כסף אתם מקבלים מכלובי הדגים.

גדעון גולדברג: לגבי כלובי הדגים, נמל אילת אדיש לנושא הזה.

גדעון גולדברג: גם אם אנחנו מרוויחים 600 אלף שקלים בשנה, אנחנו מוכנים לוותר.

גדעון גולדברג: ברגע שוועדת המומחים תגיד להוציא את הכלובים מהים, אנחנו נהנה הראשונים שנשמח.

נחמה רונן: למה ועדת מומחים, למה לא המשרד לאיכות הסביבה, למשל?

גדעון גולדברג: מי שיקבע.

גדעון גולדברג: יש לנו חוזה איתם.

גדעון גולדברג: אנחנו לא יכולים להוציא אותם החוצה.

נחמה רונן: באיזו רשות אתם עושים חוזה מסחרי עם חברה מסחרית, כשזו לא פעילות נמלית?

גדעון גולדברג: חזרתי ואמרתי שבזמנו שר החקלאות אילץ אותנו לעשות את זה.

נחמה רונן: אבל הוא לא הקים את זה.

גדעון גולדברג: יש פקודת הסחורות הנטרפות שקובעת שאנייה או סחורה שטבעה בים, יש פקיד בכיר במינהל הספנות שהוא אחראי על הסחורות הנטרפות.

גדעון גולדברג: צריך לפנות אליו.

משה גפני: אפשר לדעת כמה עולה הסחורה הזאת?

יצחק פריד: אני לא זוכר.

יצחק פריד: ב.

יצחק פריד: זה עניין מסחרי לחלוטין.

משה גפני: מר יצחק בן-דוד, אחרי שנגיע להסכמה עם גבי קדוש ועם המינהל, האם תסכימו להוציא צו מיד?

יצחק בן-דוד: כן.

משה גפני: חברת-הכנסת נאות, בבקשה.

יהודית נאות: אני מצטערת שאיחרתי כי הייתי בוועדת החינוך, אבל מן הקטע שכן שמעתי זה נראה כמו תפוח אדמה לוהט שכל אחד מעביר אותו מיד ליד.

יהודית נאות: ההרגשה היא לא טובה משום שכל כך הרבה אנשים מחפשים סמכויות ופתאום הם מתרחקים מהסמכות.

יצחק בן-דוד: זה לא אותו דבר.

יהודית נאות: זה אותו דבר מבחינתנו.

יהודית נאות: כל יום שיש סכנה נוספת למפרץ, ואני לא מדברת על זה שצוללים שם, נראה לי כאילו כל אחד מחפש כאן כיסוי של משהו, וזה לא נראה טוב ונאה, משום שיש לכם צווים ביד, לא צריך לחוקק לכם חוק.

יהודית נאות: הסמכות להוציא צווים היא בידיכם.

משה גפני: תודה רבה.

רני עמיר: אני חייב לתקן את הרושם שנוצר כאילו המשרד לאיכות הסביבה מחכה למשהו שיקרה כדי לפעול.

יהודית נאות: מה עשיתם עד עכשיו?

רני עמיר: אני יכול להגיד לכם באחריות מלאה, לא נחנו שנייה מהרגע שנפלו המכולות האלה מהדוברה וצללו למשרד.

משה גפני: אני אמרתי אם תהיה הסכמה.

רני עמיר: אם תהיה הסכמה, אין בעיה.

יהודית נאות: נניח שמישהו התפרץ לביתי, עכשיו המשטרה חוקרת מי עשה את זה.

יהודית נאות: האם אני לא אסגור את הדלת קודם ואקרא למנעולן?

יהודית נאות: תפריד בין את מי תתבע ואת מי תעמיד לדין וממי עיריית אילת תתבע פיצויים על הנזק.

יהודית נאות: השאלה היא עכשיו, מי מתקן את הנזק המיידי?

יהודית נאות: מי נותן את העזרה הראשונה?

רני עמיר: האנלוגיה שלך היא, לטעמי, לא נכונה, כי את אומרת: בואו נתפוס את הגנב ונכה אותו לפני שאנחנו יודעים שזה הגנב.

יהודית נאות: לא הבנת אותי.

רני עמיר: ההשוואה שלך היתה לנושא משאית ברום שמתהפכת במפרץ חיפה, וזה לא אותו דבר מהסיבה הפשוטה, שאף אחד עדיין לא קבע, ואם קבעו אז קבעו הפוך, שאין פה סכנה מיידית, אני מדגיש מיידית, זאת אומרת אין פה נחיצות לפעול מיד.

נחמה רונן: מי קבע?

רני עמיר: מי שעושה כרגע הערכת סיכונים מאוד דייקנית בנושא הזה, זה משרד המדען הראשי במשרד לאיכות הסביבה.

רני עמיר: הוא לא סיים את ההערכה שלו אבל יש מסקנות ראשוניות, ואני יכול לומר שלא מדובר על סכנה מיידית, וזה ברמה גבוהה של ודאות.

מוסי רז: האם מאז שנפלו המכולות לים נעשתה בדיקה כלשהי של איכות המים בחופי הרחצה באילת?

מוסי רז: אם כן, מה היו התוצאות ומתי היתה הבדיקה הזאת?

מוסי רז: מה שאני רואה פה זה שיושבים על חבית חומר נפץ.

רני עמיר: התשובה לשאלה שלך היא שלא נעשתה בדיקה כזאת.

רני עמיר: גם אם היתה נעשית בדיקה כזאת ונגיד שהיינו מוצאים משהו לא אינדיקטיבי, זה לא היה אומר שאין זיהום.

רני עמיר: בגין פרוייקט כזה גדול עם כמות כזאת של חומר נפץ, כשאנחנו יודעים בוודאות שהוא משתחרר, אם בכלל, בצורה מאוד איטית, לא נמצא שום דבר.

רני עמיר: זה להשקיע מאמץ במקום שלא צריך.

רני עמיר: מה שכן עשינו, גייסנו את חיל הים לצורך העניין ואנחנו מתכוונים להוריד לשם מצלמה שקודם כל תצלם את השטח, שנראה מה קורה שם.

רני עמיר: המצלמה גם תוריד איתה בקבוקי דיגום לבדוק את סביבת המים ליד המכולות לא בחוף, שזה כבר קצת יותר אינדיקטיבי.

מוסי רז: השאלה היא אם אתה יכול להבטיח לאנשים, שנכנסים לשחות היום באילת, שהם לא נכנסים למקום שאסור לשחות בו, כמו שהתברר לגבי הקישון ומקומות אחרים.

רני עמיר: אני יכול להגיד להם בוודאות שאין שום בעיה להתרחץ באילת.

משה גפני: תודה רבה.

גבי קדוש: קודם כל, מפרץ אילת יושב על חבית חומר נפץ.

גבי קדוש: זו עובדה.

גדעון גולדברג: מנכ"ל רשות הנמלים חושב שזה לא בתחום אחריותו.

גדעון גולדברג: גם אם באיכות הסביבה יורו לנו להוריד את זה, הוא צריך ללמוד את הנושא הזה, רק אחר-כך הוא יתן תשובה.

משה גפני: אני רוצה לדעת אם אפשר להוציא צו בהסכמה של המשרד לאיכות הסביבה לרשות הנמלים יחד עם עיריית אילת כדי למשות את המכולות מהמים, ולאחר שתהיינה המסקנות לחייב את פלוני או אלמוני.

משה גפני: חברת הביטוח בלאו הכי בסופו של דבר תשלם את זה.

משה גפני: מה התשובה לשאלה הזאת?

גדעון גולדברג: המנכ"ל אמר לי שהוא אינו חושב שזה בתחום אחריותנו, אנחנו לא אחראים לנושא הזה.

גדעון גולדברג: לכן, הוא איננו חושב שתפקידה של רשות הנמלים למשות את המכולות מהים.

משה גפני: אני מבין שזה לא באחריותכם, אבל אתם בעלי הבית שם, כמו ראש עיריית אילת.

משה גפני: אתם שם יום יום.

משה גפני: אתם נמצאים במקום הסכנה.

משה גפני: זה כאילו שנכנסו לבית שלכם, אתם לא אשמים, אבל זה הבית שלכם.

משה גפני: הבית בבעיה.

משה גפני: שאלתי אם אתם מסכימים לזה.

משה גפני: אני ידעתי שאתם לא אחראים.

גדעון גולדברג: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לענות בשם המנכ"ל.

גדעון גולדברג: אני אמרתי מה שהוא אמר ומה שהבנתי ממנו.

משה גפני: אני אדבר אתו אחר-כך.

גבי קדוש: ציינתי את הגורמים שהם בעלי עניין.

גבי קדוש: בעלי העניין העיקריים שאלה משרד התיירות, משרד הפנים ועיריית אילת, שבעצם הכלכלה כולה מבוססת על התיירות, לנו אין הרבה מה לומר ולהשפיע בגלל שזה לא בתחום השיפוט שלנו.

יצחק בן-דוד: אין פה שום ניסיון לברוח.

גבי קדוש: כבוד היושב-ראש, טוב שפתחת בנושא הזה כי הפתיח הזה נותן לך את התשובה לנושא הבא.

גבי קדוש: הנושא הבא לא שונה.

גבי קדוש: תיכף תראה את אותו משחק, איך כל אחד בורח מאחריות כאשר המזהמים קיימים בים.

משה גפני: מר שלומי ורונר, אנחנו מבקשים שהמשרד לאיכות הסביבה יוציא צו בהסכמה לרשות הנמלים ולעיריית תל-אביב.

משה גפני: נמצא שם חומר נפץ, נמצאת שם סכנה אקולוגית ממדרגה ראשונה, אני כבר לא מדבר על התפוצצויות.

משה גפני: אתה יכול לבקש מהשר, לאחר שגבי קדוש הסכים, להורות לרשות הנמלים להוציא את המכולות משם?

שלומי ורונר: שהוועדה תוציא קריאה לשר.

משה גפני: לא קריאה.

משה גפני: משהו יותר רציני.

שלומי ורונר: אני אעביר את זה לשר באופן אישי.

משה גפני: אנחנו מדינה מתוקנת, אנחנו לא איזו רפובליקת בננות.

משה גפני: לכל הדעות מדובר על מפגע חמור מאוד.

משה גפני: יש משרד לאיכות הסביבה.

משה גפני: זה בדיוק הנושא שבו אסור למשרד לשקוט על השמרים.

משה גפני: השר שלכם צריך לדבר עם שר התחבורה ועם שר הביטחון ולבקש מהם לאפשר לכם להוציא צו.

משה גפני: הרי הסמכות מוקנית לכם.

משה גפני: צודק רני עמיר כשאמר: אנחנו לא יודעים מי אשם.

משה גפני: אבל יש בעל בית בעניין, יש מישהו שאחראי על זה.

משה גפני: זה שטח שיפוטי של רשות הנמלים והרכבות, שגם הוא גוף שלטוני.

משה גפני: עיריית אילת, שעדיין לא נמצאת שם כבעלת הבית, מסכימה להצטרף לעניין.

משה גפני: זה יהיה מגוחך שהמשרד לאיכות הסביבה יעמוד מן הצד ויגיד: סתם מאשימים אותנו.

יצחק בן-דוד: אנחנו במפורש לא עומדים מן הצד.

משה גפני: אני שמח ותיכף נקבל החלטות לגבי העניין הזה.

משה גפני: אני שמח ותיכף נקבל החלטות לגבי העניין הזה.

יצחק בן-דוד: כלובי הדגים הם לא הבעיה העיקרית של מפרץ אילת.

יצחק בן-דוד: זו עיריית אילת.

גבי קדוש: עיריית אילת עושה את הפעולות הנדרשות.

גבי קדוש: גם אתה עושה מול העירייה את הפעולות הנדרשות.

גבי קדוש: מול האחרים אתה לא עושה.

גבי קדוש: אתה צריך להסביר את הדברים.

גבי קדוש: אנחנו מבקשים החלטות וסמכויות, אנחנו לא מבקשים כסף.

גבי קדוש: עכשיו שהנושא עלה לסדר-היום ההכרה קיימת.

גבי קדוש: היום מי מזהם וכמה מזהם זה כבר לא ויכוח.

גבי קדוש: כולם מזהמים, כולם צריכים לעשות, גם אנחנו.

גבי קדוש: אנחנו לא סיימנו את העבודה.

גבי קדוש: יש לנו עוד לשפר את תחנות השאיבה שלנו ואנחנו נשפר.

גבי קדוש: את הכסף כבר גייסנו לעניין וזה בתכנית העבודה.

גבי קדוש: אבל האחרים צריכים לעשות באותה מידה ובאותה צורה.

גבי קדוש: השקענו למעלה מ-120 מיליון שקל בהוצאת הביוב מהים.

גבי קדוש: זה לא סכום פעוט.

גבי קדוש: מדינת ישראל לא שילמה את זה, עיריית אילת לקחה הלוואות שבגללן היא נכנסה לגרעונות.

גבי קדוש: בנושא כלובי הדגים אנחנו בעצם נמצאים באיחור.

גבי קדוש: כל יום פוגע וממשיך לפגוע.

גבי קדוש: כמות המזון שמגדלי הדגים מכניסים לתוך הים שווה להאכלה של אלפיים פרות כל יום.

גבי קדוש: זו הכנסת חומר מהחוף לתוך הים.

גבי קדוש: תארו לכם, אלפיים פרות עומדות במימי מפרץ אילת ומפרישות יום יום במפרץ.

גבי קדוש: זה שווה גם לכמות של 30 אלף תושבים שכל השפכים שלהם זורמים לים.

גבי קדוש: זו פגיעה יום-יומית וזה צריך להיעצר מיד.

יצחק בן-דוד: אני מברך על מה שאומר ראש העיר, כי יש רוח חדשה שנושבת מצד עיריית אילת, אבל זה לקח הרבה שנים של הזרמת ביוב לים.

יצחק בן-דוד: יש כמה גורמים שמזהמים את מפרץ אילת, ביניהם גם עיריית אילת.

יצחק בן-דוד: הזיהומים שנבעו מכיוון עיריית אילת הם זיהומים של אי-נקיטת האמצעים הדרושים.

יגאל ביבי: מי נתן את ההיתר לכלובים?

יצחק בן-דוד: אני לא יודע.

גבי קדוש: את היתר ההאכלה אתם נתתם.

גבי קדוש: בלי האכלה אין כלובים.

יצחק בן-דוד: הגדלת כמויות המזון ניתנה על ידי השר לאיכות הסביבה.

משה גפני: עופר אבירן, מנהל מחלקת ירדן במשרד החוץ, בבקשה.

עופר אבירן: אין ספק שמיותר לציין את העובדה שכל זיהום אצלנו מטריד מאוד את הירדנים.

עופר אבירן: נושא איכות הסביבה הוא קריטי לירדנים בדיוק כמו לנו.

עופר אבירן: הירדנים השקיעו בסוף השנה שעברה השקעה אדירה בתשתיות ובפיתוח תיירות באזור עקבה.

עופר אבירן: הוא הוכרז כאזור כלכלי על ידי המלך ובנושא הזה הם רגישים.

משה גפני: מתי זה התחדש?

עופר אבירן: לפני כשבוע.

רני עמיר: עקב אירוע המכולות.

עופר אבירן: זה למעשה נתן הזדמנות לחדש את הנושא הזה.

עופר אבירן: מה שמתקיים כל הזמן בשקט ובלי הרבה תרועות ודגלים זה שיתוף פעולה הדוק בין רשות שמורות הטבע והגנים לבין גורמים מקבילים בעקבה יותר משלוש שנים, לשימור מפרץ עקבה, בחסות ארצות-הברית.

עופר אבירן: גם בתקופה הרגישה הזאת נפגשים כי הנושא הזה חשוב לשני הצדדים.

משה גפני: הם אומרים משהו לגבי המכולות?

עופר אבירן: הם היו מוטרדים, אבל הגישה הירדנית היתה גישה אחראית, לא לצאת בהאשמות, לא לצאת בכותרות, אלא להגיד שהם בודקים את זה, הם נמצאים בקשר עם גורמים ישראלים והמידע שהם קיבלו עד עכשיו הוא מידע שמספק אותם.

עופר אבירן: הם מצפים לתשובות, כמובן, כי הנושא מטריד אותם בדיוק כמו אותנו.

משה גפני: תודה רבה.

גדי כץ: שני דברים פרקטיים.

גדי כץ: ההסכם שבין רשות הנמלים, נמל אילת, לבין כלובי הדגים יפוג ב-31 בדצמבר השנה.

גדי כץ: צריך לקבל החלטה לא לאשר את ההמשך.

גדי כץ: הרשות כבר מחפשת פתח אולי היא תיתלה בחוות הדעת של המומחים.

גדי כץ: אם תצא מפה החלטה עכשיו שההסכם לא יחודש, עשינו דבר אחד.

יהודית נאות: יש גם חוק חופים.

יהודית נאות: הוועדה צריכה ממש בשבועות הקרובים לקבל החלטה חד משמעית: ההסכם לא יוארך.

יהודית נאות: אני מציעה שהמסקנה עכשיו תהיה שאתה תקים תת-ועדה שתעסוק בנושא הזה עד מיצויו.

נחמה רונן: לגבי כלובי הדגים אני רוצה לחדד מה התכוונתי כשאמרתי שלממלכה יש פה אינטרס.

נחמה רונן: שמעת על תאריך סיום פקיעת החוזה.

נחמה רונן: אבל יש פה עוד גורמים אינטרסנטים, למשל מכון לחקר ימים ואגמים, מכון של המדינה שצריך בעצם לבוא ולהגיד אם יש זיהום, כמה זיהום, לצריך להוציא, מתי להוציא.

נחמה רונן: הוא מכון שחי מכלובי הדגים.

נחמה רונן: הוא מקבל כל שנה מיליון שקל מכל אחת מהחברות כדי להמשיך ולעשות מחקר.

נחמה רונן: איך אתה מצפה שמישהו פה יקח את החוק לידיים?

נחמה רונן: לכן הוועדה צריכה לקבל פה החלטות.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אנחנו עשינו סיור באילת.

איוב קרא: אנחנו דנים בסוגיית איכות הסביבה של אילת חודשים, עוד לפני שהגיעה נחמה רונן לכנסת.

איוב קרא: כל הזמן אנחנו טוחנים מים.

איוב קרא: שום דבר לא מתקדם, אין הכרעות ובינתיים יש מין מצב אבסורדי, כל פעם קורים דברים במפרץ, ולדעתי, זה עניין של שנה-שנתיים שלא יהיו שם אלמוגים בכלל.

איוב קרא: לנו יש את כל הזמן שבעולם, להם אין את כל הזמן שבעולם.

איוב קרא: אם ייפגע מפרץ אילת לא תהיה אילת.

משה גפני: תודה רבה.

ירון ארגז: עלה כאן בכמה נושאים ההקשר של ועדת המנכ"לים.

ירון ארגז: רציתי לציין, משרד התיירות, משום מה, לא חבר בוועדת המנכ"לים הזאת.

ירון ארגז: מי שחבר בה זה משרד החקלאות, משרד איכות הסביבה, משרד התשתיות הלאומיות.

ירון ארגז: צוות המומחים שנבחר גם כן לא על דעת משרד התיירות.

ירון ארגז: קצת מפתיע, בעיר שיש בה יותר מעשרת אלפים חדרי מלון, 90% מהכלכלה שלה אם לא יותר נוגעים לתיירות.

משה גפני: מי הקים את ועדת המנכ"לים הזאת?

דן לבנון: שר החקלאות הקים אותה.

ירון ארגז: ביקשנו להשתתף בוועדה הזאת.

ירון ארגז: אנחנו רוצים לחזק פה את כל מי שתומך בהצעה להפסיק את הפעילות של כלובי הדגים בים.

משה גפני: תודה רבה.

דן לבנון: המנכ"ל של משרד החקלאות.

דן לבנון: חברים בה מנכ"ל משרד התשתיות ומנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה.

דן לבנון: הוועדה הזאת ביקשה מהמדענים הראשיים של שלושת המשרדים הללו להקים צוות מומחים בין-לאומי לבדיקת מכלול גורמי הזיהום.

משה גפני: יכול להיות שבצוות המומחים יש גם כאלה שהם גורמים אינטרסנטים בעניין?

דן לבנון: לא.

דן לבנון: חברת הכנסת נאות הזכירה מספר גורמי זיהום במפרץ, ובכתב המינוי ביקשנו מצוות המומחים הבין-לאומי לבחון את כל גורמי הזיהום הקיימים והאפשריים במפרץ אילת.

משה גפני: מתי המסקנות יהיו?

דן לבנון: תוך שבוע.

נחמה רונן: אחד המדענים הוא לא זה שליווה את כלובי הדגים?

דן לבנון: התשובה היא לא.

דן לבנון: אחד מהמדענים הוא מאוניברסיטת הוואי בארצות-הברית והשני מאוניברסיטת קיב בגרמניה, אליהם הצטרפה פרופ' יהודית בירק, כלת פרס ישראל, חברת האקדמיה למדעים.

דן לבנון: הצוות הקדיש שמונה ימים לביקור בישראל, מהם שלושה ימים ביקור באילת, מפגש עם כל המדענים בישראל שחקרו במפרץ אילת.

דן לבנון: הוא הזמין את כל מי שיש לו מה להגיד, כולל עיריית אילת שסירבה להיפגש איתם.

גבי קדוש: אנחנו עם מדענים "מטעם" לא יושבים.

משה גפני: תוך שבוע יש לכם את המסקנות.

דן לבנון: תוך שבוע אנחנו אמורים לקבל מהפרופסורים הנכבדים מחו"ל את הדו"ח.

דן לבנון: אנחנו נגיש אותו לוועדת המנכ"לים.

משה גפני: תודה רבה.

עזרי אלון: אנחנו ממשיכים לנטר את מצב שוניות האלמוגים.

עזרי אלון: המצב ממשיך להידרדר כי בינתיים רק מדברים ולא עושים כלום.

עזרי אלון: יש כבר למעלה מ-70% תמותה של אלמוגים בשמורת הטבע בחוף אלמוג.

עזרי אלון: אין התיישבות של אלמוגים חדשים, אלמוגים צעירים, והשעון מתקתק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בתום הישיבה נפנה לשר ולמנכ"ל ונבקש את התערבותם להוציא את הצווים האלה, אחרת לא תהיה זכות קיום למשרד, כיוון שאם במצב כזה אתם לא יכולים לעשות כלום, אתם צריכים להמתין לגורמים אחרים, אנחנו בבעיה.

משה גפני: זה לגבי החלק של המכולות.

משה גפני: אנחנו כמובן נעקוב אחרי זה ונראה מה מתקדם.

משה גפני: לגבי הכלובים, קיבלתי את מכתבו של מנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה וגם המדען הראשי של משרד החקלאות אומר את זה.

משה גפני: אני לא הייתי בתחילת הדרך כאשר הירשו להכניס את הכלובים ואני לא יודע מה ההשפעה של כל העניין הזה.

משה גפני: לכן אני מבקש את המסקנות תוך שבוע.

משה גפני: אנחנו נקיים דיון על נושא הכלובים.

משה גפני: אנחנו נשמע את כל הצדדים, נבדוק גם אם יש אינטרסנטים.

משה גפני: תיקחו בחשבון שכל חברי הוועדה יהיו נגד חידוש החוזה.

איוב קרא: צריך להיות דיון בהמשך לסיור שהיה באילת.

משה גפני: בוודאי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.