ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 250, 2001-05-08 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: היום נדון בבקשה של חבר הכנסת פריצקי לדיון מהיר במסגרת הסעיף בתקנון שהתקבל לפני כמה חודשים, שאם חבר הכנסת מוצא לנכון לקיים דיון מהיר בוועדה בנושא שלדבריו הוא דחוף, ואם יושב ראש הכנסת מאשר את זה, מקיימים תוך שבוע דיון בוועדה.

משה גפני: חבר הכנסת פריצקי הגיש בקשה לדיון מהיר בנושא של זיהום נחל הירקון, שהוא נושא חשוב לפי דעתי.

משה גפני: נכנסתי לתפקידי כיושב ראש הוועדה ביום רביעי האחרון ומצאתי לנכון לקיים את הדיון הדחוף הזה, גם מעצם העובדה שהתקנון אומר לעשות כן, גם מעצם העובדה שאני חושב שהנושא הזה באמת נושא חשוב וצריך לדון בו וכן בגלל שאני מכבד מאוד את חבר הכנסת פריצקי.

משה גפני: שלוש הסיבות הביאו אותי לדון בעניין הזה כבר עכשיו.

משה גפני: לפני כ-20 דקות קיבלתי מכתב מיושב ראש ועדת הכנסת לגבי פניית חבר הכנסת פריצקי בנושא הזיהום בנחל הירקון והוא מבקש ממני לדון בנושא כמה שיותר מהר.

משה גפני: אמרתי לו שאני נענה לבקשתו ותוך 20 דקות נקיים את הישיבה.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב ראש, אני מאחל לך הצלחה בתפקידך.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש להודות לך מקרב לב על היענותך המהירה לבקשה.

יוסף יצחק פריצקי: לפני שישה חודשים כשהתפרסם בעיתון "העיר" בתל-אביב כתבה תחת הנושא "מישהו מתנדב להכניס את היד למים" של אלעד וינגרד, שתיאר את המצב הקטסטרופלי שקורה בנחל הירקון, ביקשתי דיון דחוף.

יוסף יצחק פריצקי: מכל מיני סיבות הדיון לא התקיים.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה להודות שוב לחבר הכנסת גפני שברגע שהוא נכנס לתפקידו כיושב ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה קבע מייד בשיחה קצרה איתי את הנושא הזה לדיון.

יוסף יצחק פריצקי: יש שני דברים חמורים מאוד באזור הזה – ויש לי נגיעה לכך, כי אני גר שם.

יוסף יצחק פריצקי: יש נושא קשה מאוד של זיהום נחל הירקון.

יוסף יצחק פריצקי: זה נחל שפעם שטו בו.

יוסף יצחק פריצקי: זה נחל שפעם שחו בו.

יוסף יצחק פריצקי: זה נחל שהיום הוא ביב שופכין תעשייתי גדול, בחלקו מצחין, מתקרב לרמת הסיכון של הקישון.

יוסף יצחק פריצקי: אנשים אומרים שלא רק שלא היו נכנסים, אלא אפילו לא היו נוגעים במים.

יוסף יצחק פריצקי: הסכנה הולכת וגוברת, משום שזועקים הרבה ועושים מעט.

יוסף יצחק פריצקי: אני מקווה שנשמע עוד מעט מה עושים.

יוסף יצחק פריצקי: התפיסה האקולוגית של גוש דן הגיעה למצב שאולי יש כבר זיהום במי השתיה.

יוסף יצחק פריצקי: לכן ביקשתי ממחלקת המחקר של הכנסת להביא גם את הנושא של זיהום מי התהום באזור תל-אביב והסביבה, משום שצבת בצבת עשויה והא בהא תליא.

יוסף יצחק פריצקי: בשעה שמזהמים נחלים, בשעה ששופכים שפכים, בשעה שאין התייחסות אקולוגית, גם בסוף מי התהום שלנו, המים שהם ממילא במסורה, הולכים ונפגעים כל הזמן.

יוסף יצחק פריצקי: מעצם טיבו הנושא הזה לא נמצא כל יום במהדורת החדשות והוא לא בסדר היום הפוליטי, אבל הוא נושא שנוגע בנפשנו ולדעתי בנפש ילדינו, כי אנחנו שותים, אבל ילדינו כבר יקומו למצב שיהיה בוודאי בלתי הפיך.

יוסף יצחק פריצקי: לכן אני מבקש לקיים את הדיון הזה ולראות איזה מסקנות אפשר להוציא מכאן ולהמשיך איתן הלאה.

משה גפני: אתה רוצה לומר כמה מילים בנושא המכביה?

יוסף יצחק פריצקי: הנושא של המכביה הראה רק את האסון הגדול.

יוסף יצחק פריצקי: דרך אגב, לא נעשה הרבה מאז.

יוסף יצחק פריצקי: הוקמה רשות שאני מניח שהיא מלאה באנשים טובים שמנסים לעשות את כל מה שצריך לעשות.

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לספר בדיחה שאני חושב שהיא בדיחה עצובה – שודד נכנס לבנק בתל-אביב ושולף אקדח מול הקופאית ואומר לה: תני לי את הכסף.

יוסף יצחק פריצקי: היא אומרת לו: אתה משוגע?

יוסף יצחק פריצקי: זה אקדח מים.

יוסף יצחק פריצקי: הוא אומר: כן, אבל אלה מים מהירקון.

יוסף יצחק פריצקי: זה בערך העניין.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו נמצאים במצב שבו נחל ראשי בתל-אביב, פינת חמד לכולם – לחילוניים, לדתיים – הולכת ונהרסת כל הזמן.

יוסף יצחק פריצקי: מצקצקים בלשון כהרגלם, כותבים דוחות, אבל מה שעושים בכל מדינות העולם הנאור, באירופה ובארצות הברית, שם קונסים, ומנקים ונלחמים, לא נעשה כאן.

יוסף יצחק פריצקי: אולי עושים את זה, אבל בתוצאה לא קורה כאן משהו.

משה גפני: יש פה מישהו מרשות נחל הירקון?

יפה שפירא: הם הוזמנו ויכול להיות שהם עדיין לא הגיעו.

רקפת כץ: האמת היא שהוזמנו לדיון על מי התהום של תל-אביב ולא על הירקון.

רקפת כץ: יכול להיות שזו הסיבה שלא הגיע נציג מרשות נחל הירקון.

משה גפני: אנחנו דנים גם על זה.

יפה שפירא: מנכ"ל רשות נחל הירקון הודיע שהוא לא יכול להשתתף בישיבה והוא ישמח לבוא לישיבה הבאה בנושא.

משה גפני: מר ענבר, אתה מכיר את רשות נחל הירקון, תוכל לתאר מה קורה שם?

יוסי ענבר: אני אנסה.

משה גפני: אני לא רוצה לדבר שלא בנוכחותו.

משה גפני: עוד לפני שנכנסתי לתפקידי כיושב ראש ועדת הפנים יש לי השגות על כל הפעולה הזאת של רשות נחל הירקון.

משה גפני: דרך אגב, אני לא מתכוון לשחק עם העניין הזה ולכן אני ארצה לשמוע אותו וגם את השר לאיכות הסביבה.

משה גפני: הסיפור הזה לא מוצא חן בעיני, הוא דבר בלתי מתקבל על הדעת.

אני מצטט: אני שמח על הדוחות שנעשו פה על ידי מחלקת המחקר של הכנסת, אבל כגורם המרכזי במשרד לאיכות הסביבה שמטפל בנושא, אליי לא פנו.

אני מצטט: אני לא יודע על אף אחד במשרד לאיכות הסביבה שפנו אליו בנושא זיהום נחל הירקון ולא בנושא מי התהום באזור תל-אביב והסביבה.

אני מצטט: תגובתנו בכתב לא נרשמה ואנחנו לא ידענו אפילו על מה הדיון, אלא ניסינו לנחש.

אני מצטט: עבודת ההכנה הזאת מבורכת, אבל זו הפעם הראשונה שאני נתקל בה.

משה גפני: אתם עוסקים בעניין הזה של זיהום נחל הירקון ומי התהום בכל הארץ ואזור תל-אביב.

משה גפני: קיבלתם הזמנה לישיבה בסוף השבוע שעבר והיה לכם מספיק זמן כדי לברר.

משה גפני: אתם צריכים להיות מעונינים בדיון מסוג כזה, כי הרי אנחנו משרתים אתכם בעניין הזה.

משה גפני: הדוחות שמונחים על השולחן הם דוחות פנימיים של הכנסת.

משה גפני: מדובר בעבודות שמחלקת המחקר של הכנסת עושה, כי יושבים כאן חברי כנסת שעוסקים באלף ואחד נושאים והם מעונינים בעבודות האלה, כי אחרת הם לא מתמצאים בזה.

משה גפני: אתם לא צריכים את העבודות האלה, כי אתם צריכים להכין את העבודות.

יוסי ענבר: ביקשתי לתת את האימפוט שלי ולא להעביר ביקורת על הנייר, אלא שאני מבקש שבפעם הבאה יפנו גם לגורמים שעוסקים בעניין.

יוסי ענבר: במשרד לאיכות הסביבה עוסקים בשיקום נחלי ישראל.

יוסי ענבר: לקחנו על עצמנו ללא שום סמכות, ללא שום תקציב, את נושא שיקום נחלי ישראל.

יוסי ענבר: מאז 1993 המשרד לאיכות הסביבה ללא תקציבים וללא כוח אדם מקדם את הנושא לאט לאט, עקב בצד אגודל.

יוסי ענבר: גרמנו לכך שיקימו גופים שיטפלו בכך – רשות נחל הקישון ורשות נחל הירקון ועוד 12 מינהלות נחלים התנדבותיות שמטפלות בנחלים מהנעמן בצפון ועד נחל באר-שבע והבשור בדרום.

יוסי ענבר: אלה גופים שמטפלים ומנסים להחזיר את הנחלים לציבור, כי אין חילוקי דעות שהנחלים הפכו ברבות השנים למובילי ביוב והתפקיד שלנו למנוע את זה.

יוסי ענבר: מינהלות הנחלים אינן סטטוטוריות.

משה בלסנהיים: רשות נחל הירקון אחראית רק על 20 מטר.

משה בלסנהיים: זו נקודת המפתח בדיון פה.

משה גפני: מה מעמדה של רשות נחל הירקון, מה תפקידה, מי מופקד עליה ועל כמה היא אחראית?

יוסי ענבר: אני אסביר ואני אבקש גם ממר חיליק רוזנבלום, שהיה מנהל הרשות הקודם, שישלים את פערי הידע שלי.

יוסי ענבר: רשות הנחל הוקמה ב-1988 והשר הממונה הוא השר לאיכות הסביבה.

יוסי ענבר: יש לרשות מועצה ומינהלה שבה חברים כל הרשויות המקומיות, רשויות הניקוז וכל הגופים מסביב לנחל.

יוסי ענבר: תחום האחריות של רשות הנחל היא 20 מטר.

יוסי ענבר: מכאן משתמע שהתפקיד העיקרי של הרשות הוא לטפל במים ויש לה פחות שליטה על גורמי הזיהום מחוץ למים.

משה גפני: זאת אומרת שאם המים מתוקים ואין בהם זיהום ואין כלום, אז הם אחראים לשתות את המים?

משה גפני: מה זאת אומרת שהם אחראים על המים?

יוסי ענבר: אני לא מנסה להתחמק מתשובה.

יוסי ענבר: הרשות אחראית על טיפול בגוף המים, קרי, אם יש לטפל בעצים, הידרדרות של הדפנות, יתושים, בעיה של ניקוז, הם מטפלים בנושאים האלה.

יוסי ענבר: תפקידם גם להתריע אם מגיעים גורמי זיהום לנחל.

יוסף יצחק פריצקי: מחצבות נחל רבא שפכו שם.

יוסי ענבר: אפשר גם למנות אחרים.

יוסי ענבר: לרשות הנחל אין שום כלי סטטוטורי לטפל.

יוסי ענבר: כאן זו בעיה של הרשות המקומית.

משה גפני: לרשות יש תקציב?

יוסי ענבר: לרשות הזאת יש תקציב של כ-2 מיליון שקל.

יגאל ביבי: לשר יש אפשרות להוציא צו סגירה.

יוסי ענבר: כרגע אנחנו דנים בתפקידי הרשות.

משה גפני: לרשות אין סמכות להוציא צו למחצבה או דבר מהסוג הזה, אבל הרשות התמנתה על ידי השר לאיכות הסביבה.

משה גפני: בסמכות השר לאיכות הסביבה להוציא צווים.

יוסי ענבר: השר לאיכות הסביבה טיפל במרבית המזהמים העיקריים של הירקון.

יוסי ענבר: מכון טיהור רמת השרון לא קם בהתנדבות, אלא בעקבות אכיפה של המשרד לאיכות הסביבה.

יוסי ענבר: מכון הטיהור של כפר סבא-הוד השרון לא קם בהתנדבות.

יוסי ענבר: לגבי העיר קלקיליה שמזהמת את הירקון – בפעילות ארוכת שנים הביוב של קלקיליה מוכנס היום למאגרי טיהור באזור ניר אליהו.

יוסי ענבר: אין היום מפעל סביב הירקון שמזרים שפכים לירקון.

יוסי ענבר: המצב אכן לא טוב, אבל אין מפעל שבאופן מודע מזרים את השפכים שלו לירקון.

יוסי ענבר: אין אף רשות מקומית, להוציא דליפות של שפכים מהשטחים דרך נחל קנה, שחלק מהשפכים של ההתיישבות היהודית נכנסים היום לצינור מאסף שיועבר למכון הטיהור או בכפר סבא או בניר אליהו.

יוסי ענבר: עדיין יש קצת שפכים מהרשות הפלסטינית, אבל זו הכמות הקטנה.

יוסי ענבר: מבחינת מקורות זיהום, מרביתם – לא הייתי חותם שזה מאה אחוז – מטופלים ואין זיהום כבד שאנחנו יודעים עליו.

יוסי ענבר: יש עדיין זיהומים נקודתיים כמו מאזור המוסכים באזור האצטדיון.

יוסי ענבר: יש מערכות ניקוז של הרשויות המקומיות שלא מופרדות לצערי מהביוב ולפעמים כשיש עודפי ביוב יש הגלשה לירקון.

יוסי ענבר: זה נושא שצריך לטפל בו – הפרדה של מערכות ניקוז – אבל בשוטף אין הזרמה של ביוב גולמי או ביוב לא מטופל לירקון.

משה גפני: מה מצב המים היום?

יוסי ענבר: הייתי מגדיר את מצב המים כבינוני מינוס.

יוסי ענבר: לא הייתי שוחה שם, לא הייתי שותה את המים האלה.

משה גפני: אתה סבור שהולך להיות מצב שבו המים יטוהרו ואפשר יהיה לשחות שם.

יוסי ענבר: אני יושב ראש ועדה שמינתה הממשלה לטפל באיכות הקולחים במדינת ישראל.

יוסי ענבר: איכות הקולחים, לאור המחסור במים הולך להיות כזה שיהיה בהגדרה לשימוש בלתי מוגבל.

יוסי ענבר: לא הייתי אומר שהייתי מאשר לשחות בקולחים, אבל אם הקולחים המטוהרים יטוהרו לרמה שאנחנו מדברים עליה, לא יהיה חשש לקיים נופש ושייט בירקון.

יוסי ענבר: היינו רוצים, אבל אני לא רואה שבמצב המים הנוכחי יוזרמו לירקון מים שפירים.

יוסי ענבר: המלחמה שלנו היא להחזיר מים שפירים לירקון.

משה גפני: מר רוזנבלום, היית בעבר מנהל רשות נחל הירקון.

משה גפני: על איזה 20 מטר מדברים כל הזמן?

חיליק רוזנבלום: בזמן הקמת רשות הנחל רצינו שהרשות תשלוט בכל נושא אגן הניקוז וכל גורם שמזהם באגן הניקוז, הזיהום יודע רק לרדת, ולכן לא משנה מה צריך להיות המרחק שלו מהנחל.

חיליק רוזנבלום: לכן רצינו שרשות הנחל שתוקם תשלוט בכל אגן הניקוז.

חיליק רוזנבלום: אני חושב שזו לא הבעיה.

חיליק רוזנבלום: נראה לי שיוסי ענבר טעה שלא במתכוון בנושא של סמכות רשות נחל הירקון.

חיליק רוזנבלום: אני חושב שחשוב שהוועדה תזמין לישיבה הבאה בנושא את מנכ"ל הרשות, כי הוא יודע את האינפורמציה הטובה, המהימנה והעדכנית ביותר.

חיליק רוזנבלום: יש לרשות נחל הירקון סמכות לאכוף על כל מזהם, ולא משנה המרחק שלו מהנחל.

יוסף יצחק פריצקי: באיזה אמצעים לאכוף?

יוסף יצחק פריצקי: להוציא צווי סגירה?

חיליק רוזנבלום: להוציא צווים מתאימים דרך בתי המשפט.

חיליק רוזנבלום: המרחק של הגורם המזהם מהנחל לא משנה בכלל.

חיליק רוזנבלום: כשאומרים 20 מטרים הכוונה היא שראש עיר לא יעשה עבודה לא מתואמת וכו'.

חיליק רוזנבלום: אני רוצה להבהיר את הנושא של המזהמים העיקריים.

חיליק רוזנבלום: יש שני מזהמים עיקריים לירקון ושני המזהמים האלה הם מזהמי המדינה: אגן הקולחים של רמת השרון שנמצא בצומת מורשה.

חיליק רוזנבלום: כל אדם שעובר שם, למרות שהמקום עבר טיפול ושידרוג לעומת מה שהיה לפני ארבע-חמש שנים, מריח את המכון וסביבתו.

חיליק רוזנבלום: המכון הזה עדיין מזרים מים לא באיכות המצופה למי נחל.

חיליק רוזנבלום: זה הרע במיעוטו.

חיליק רוזנבלום: אם המים האלה יגיעו באיכות מתאימה לדרישות של רשות הנחל, הרי שבאופן כללי לא יהיה זיהום של נחל הירקון ונוכל ליהנות מכמות המים שמוזרמת גם על ידי רמת השרון וגם על ידי כפר סבא.

משה גפני: יש עוד גורמים מזהמים מלבד השניים האלה שמנית?

חיליק רוזנבלום: אין מזהמים אחרים ברמה משמעותית.

חיליק רוזנבלום: יכול להיות שפה ושם תהיה תקלה בעיר.

חיליק רוזנבלום: אם אנחנו מטפלים בשני המזהמים העיקריים ורשות הנחל קבעה בתוכנית האב מה הקריטריונים של איכות המים, אם נביא אותם – דבר שלדעתי קל ביותר לאכוף את זה על ראשי הרשויות האלה, כי אנחנו לא מדברים על ראשי רשויות שהן עניות, לא רמת השרון - -

דליה בארי: מה אתם רוצים מרמת השרון?

דליה בארי: השפכים שלה הם באיכות יוצאת מן הכלל.

חיליק רוזנבלום: אני לא חושב כך.

חיליק רוזנבלום: לפי דוח של הרשות הם לא הגיעו לרמה הנדרשת.

יגאל ביבי: כמי שהקים את המשרד לאיכות הסביבה, אני מצטער לפעמים שדברים שהשארתי לפני תשע-עשר שנים כשעזבתי, עוד נשארו בעייתיים.

יגאל ביבי: אני זוכר שטיפלתי ברמת השרון ועשינו סיורים ברשות.

יגאל ביבי: לראות אחרי עשר שנים שמה שהחלטנו, הנחינו ועשינו לא בוצע, זה מחדל קשה מאוד, מה גם שאין לי ספק שחל שיפור גדול במה שקשור למפעלים.

יגאל ביבי: נתנו אז דגש רב לנושא נחל חדרה והירקון.

משה גפני: אם היינו מזמינים לכאן את השר לאיכות הסביבה עם ראשי הרשויות שמופקדים על אותם מי קולחים והיינו אומרים לו שאלה המזהמים העיקריים ושאנשי המקצוע אומרים שניתן לפתור בקלות את הבעיה ושיתן פרק זמן שנחליט עליו לראשי הרשויות ואם לא שיוציא צו סגירה, אתה סבור שזה ניתן?

יגאל ביבי: אין שום בעיה.

יגאל ביבי: מה שמדהים אותי הוא שביום שאין מים, הביוב המטוהר הוא אחד הדברים המבוקשים ביותר שיש.

יגאל ביבי: יש כבר מתקני טיהור, רק צריך להעלות את אחוז הטיהור.

יגאל ביבי: צריך להשקיע עוד קצת כסף ואז מרוויחים הרבה כסף מכך שיש מים טובים יותר – החקלאים נהנים וכולם נהנים.

יגאל ביבי: לא צריכה להיות שום בעיה עם הנושא הזה, כי זה עסק כלכלי, זה משתלם, זה כדאי.

יגאל ביבי: יש כאן כנראה שלומיאליות ואין יד אחת מכוונת.

יגאל ביבי: לדעתי השר לאיכות הסביבה צריך להיות השר המוביל לסכם דברים ולהביא את כל הגורמים לפתור את הבעיה הזאת.

יגאל ביבי: זו בכלל לא בעיה, אבל צריך שר שיעבוד, שר שהראש שלו יהיה באותו נושא.

יגאל ביבי: אני בהחלט מברך על מה שנעשה.

יגאל ביבי: אני זוכר שכשקיבלנו את הירקון הוא היה במצב זוועתי, תעלת ביוב אחת גדולה.

יגאל ביבי: הרשות עשתה עבודה יפה ואם רק אלה המזהמים, תאמינו שאפשר לתקן את המצב בקלות.

משה בלסנהיים: נראה לי שבישיבה הזאת אני הכי מעודכן.

משה בלסנהיים: אני מנהל הרשות לאיכות הסביבה בעיריית תל-אביב ואני גם חבר בהנהלת רשות הנחל מטעם עיריית תל-אביב.

משה בלסנהיים: אני לא יודע אם יש לי את כל האינפורמציה של מנכ"ל הרשות, אבל אני יודע את מרבית הדברים.

משה בלסנהיים: במקביל לכך הכינה רשות נחל הירקון תוכנית מלאה לאספקת מים לנחל.

משה בלסנהיים: אי אפשר לשקם את נחל הירקון בלי מים.

משה בלסנהיים: לרשות נחל הירקון אין מים משלה.

משה בלסנהיים: מים זה משאב שצריך להשיג אותו – או לקנות אותו או לקבל אותו.

משה בלסנהיים: אם לקנות אותו, צריך כסף, ואם לקבל אותו – צריך צו של המדינה.

יגאל ביבי: בזמנו הצעתי לעשות מספר מאגרים בדרך שיאגרו את מי השיטפונות ויזרימו לנחל.

משה בלסנהיים: יש כרגע תוכנית מקצועית מלאה איך לשקם את הנחל מחר בבוקר.

משה בלסנהיים: יש שתי בעיות: 1.

משה בלסנהיים: יש תוכנית אב למי הירקון, אבל בשטח הפקרות מוחלטת וראשי הרשויות עושים מה שהם רוצים.

משה בלסנהיים: יש בניה בלתי חוקית, גזילת שטחים וכו'.

יוסף יצחק פריצקי: אתה יכול להביא לנו דוגמאות?

משה בלסנהיים: אני לא רוצה לתת דוגמאות, מנכ"ל הרשות יוכל לתת לכם את העובדות.

משה בלסנהיים: בשטח יש הפקרות מוחלטת של הרבה רשויות שקובעות עובדות בשטח.

משה גפני: אתה מייצג את עיריית תל-אביב.

משה בלסנהיים: במקרה הזה אני יכול לייצג את רשות הנחל.

משה גפני: מה עיריית תל-אביב עושה בעניין הזה?

משה בלסנהיים: עיריית תל-אביב לא יכולה לעשות כלום.

משה בלסנהיים: ראשי הערים והמדינה צריכים לעשות.

משה גפני: כאשר בונים מבנה בלתי חוקי על גדות נחל הירקון, התפקיד של עיריית תל-אביב הוא להוציא צו הריסה.

משה בלסנהיים: בעיריית תל-אביב לא בונים דברים לא חוקיים.

משה בלסנהיים: אני מדבר על ערים אחרות.

רקפת כץ: אני יכולה להגיד לכם בדיוק איזה ערים לא פועלות כהלכה.

רקפת כץ: עיריית פתח-תקוה למשל - -

משה בלסנהיים: נאמר שם אחד שאני מקבל אותו.

משה בלסנהיים: אני לא מתכוון לא לתל-אביב ולא רמת גן.

חיליק רוזנבלום: גם לא בני ברק.

משה בלסנהיים: אנחנו מדברים על השטחים הפתוחים שיש להם השפעה ישירה על מאזן המים, על הניקוז, על השפכים ועל הכל.

משה בלסנהיים: הכל בלתי חוקי ויש התעלמות מוחלטת.

משה בלסנהיים: כל זה לא הבעיה המרכזית.

משה בלסנהיים: ראשי הערים, ראשי המועצות או מנהלי מכוני הביוב שבדרך ושאמורים לתת את המים, לא רוצים לתת את המים.

משה בלסנהיים: כל אחד עושה משהו רוצה.

משה בלסנהיים: לכן, אני מצטרף למה שאמר חבר הכנסת ביבי, שמדינת ישראל צריכה להפעיל את כל השרירים ולאכוף או לצוות על אותם ראשי הערים לתת את המים לנחל הירקון.

משה בלסנהיים: בלי אותם מים, אין ירקון.

משה בלסנהיים: לא רק שאין ירקון, אלא שלדעתי הקיץ הזה הוא יהיה אבנים, יבש.

משה גפני: למה ראשי הערים לא רוצים לתת מים?

משה בלסנהיים: צריך לשאול את ראש מועצת רמת השרון למשל למה הוא לא רוצה לתת את המים לנחל הירקון.

משה בלסנהיים: 20 שנה הוא זיהם את הנחל, ועכשיו כשהוא גמר לנקות הוא טוען שהמים שלו.

משה בלסנהיים: אני לא רוצה לרמוז עוד רמזים.

משה בלסנהיים: המדינה צריכה לקחת עליה את האחריות ולעשות סדר אצל ראשי הערים ומכוני הביוב והמים האלה יכולים כבר מחר בבוקר להגיע לירקון.

משה בלסנהיים: הניזוקים העיקריים מהנושא זה עיריית תל-אביב.

משה בלסנהיים: אנחנו במורד ולכן אנחנו מקבלים עלינו את הכל.

משה בלסנהיים: יש עוד מזהם אחד והוא נחל איילון.

משה בלסנהיים: נחל איילון גם הוא מקור זיהום לא קטן לנחל הירקון.

משה בלסנהיים: נחל איילון מנקז שטח אדיר של מדינת ישראל – ירושלים, רמלה, לוד, תעשיה אווירית וכל מי שבדרך.

משה בלסנהיים: הכל עובר בסוף לירקון.

יגאל ביבי: לכל עירייה יש רשות ניקוז.

משה בלסנהיים: שמתי פה את שתי הבעיות המרכזיות.

משה בלסנהיים: הכי חמור הוא שהתוכנית גמורה ומוכנה.

משה בלסנהיים: מנהל רשות נחל הירקון יכול מחר להציג בפניכם את התוכנית.

משה בלסנהיים: זו תוכנית מפורטת כמעט עד לרמת השיבר.

משה בלסנהיים: הבעיה היא שיש מי שיש לו את המים בכיס והוא לא רוצה לתת אותם, אלא בתנאים שהוא מחליט.

שמואל קסלר: אני רוצה להעיר הערה לסדר היום על כך שבנושא שאנחנו עומדים להציג עכשיו, אפילו לא הוזמנו לוועדה, אלא נדחפנו.

משה גפני: אני מקבל את ההערה, אבל למיטב ידיעתי הוזמנתם, הרי לא היה כתוב בעיתון שיש ישיבה.

משה גפני: אנחנו מקבלים בברכה שבאתם, או ביוזמתכם או בהזמנת הוועדה.

משה גפני: בכל מקרה אתם תוזמנו גם הלאה, מכיוון שאני הולך לעלות מדרגה בעניין.

שרה אלחנני: (הוצגו שקפים)

שרה אלחנני: למרות זאת, בגלל הממצאים החמורים שהתגלו בזיהום קרקע, פנינו לנציב המים וביקשנו לעשות סקירה יותר מקיפה למה שנמצא בכל זאת במים, כיוון שהאזור נמצא באזור מאוד פעיל מבחינת שאיבה מאקוויפר החוף.

שרה אלחנני: כל הנקודות האדומות בשקף הם קידוחים שמספקים מי שתיה לעיריות גבעתיים, רמת-גן, תל-אביב.

שרה אלחנני: למעשה כל הבארות כאן הן כולן בארות מי שתיה.

שרה אלחנני: אין שום דבר שמגן על הבארות האלה מפני חלחול מפני השטח, זה אקוויפר פתוח.

יגאל ביבי: מגיעים מים מלוחים?

שרה אלחנני: מים מלוחים עוד לא באים לכאן, אבל מגיע לפה הרבה מאוד זיהום שלא נשטף לים, אלא מוטה לאזור הזה במשך עשרות שנים.

שרה אלחנני: כבר משנות החמישים היה פה שקע הידרולוגי כזה.

משה גפני: מכון וולקני שייך למשרד החקלאות?

שרה אלחנני: כן.

יוסף יצחק פריצקי: ההידרולוגי בחקלאות, הוולקני בתשתיות, הצווים באיכות הסביבה, ואיילון בפנים.

שרה אלחנני: נציבות המים שייכת למשרד התשתיות.

שרה אלחנני: השירות ההידרולוגי זה חלק מנציבות המים.

שרה אלחנני: מכון וולקני שייך למשרד החקלאות.

שרה אלחנני: יש לנו שיתוף פעולה איתם.

משה גפני: העבודה הזאת נעשית בשיתוף פעולה בין משרד התשתיות למשרד החקלאות.

שרה אלחנני: נכון, ובמימון משרד התשתיות.

יוסי ענבר: הם משתמשים בשירותי מעבדה ואנשי מקצוע של משרד החקלאות.

יוסי ענבר: זו יכולה היתה להיות גם מעבדה אחרת לצורך העניין.

שמואל קסלר: זה לא עניין של מעבדה, אלא עניין של שיתוף פעולה עם חוקרים שיש להם יכולת.

שרה אלחנני: החומרים שאנחנו מדברים עליהם ושהשתמשו בהם הרבה מאוד בתע"ש הם ממיסים אורגניים נדיפים.

שרה אלחנני: בחומרים האלה משתמשים הרבה בתעשיות, בעיקר בתעשיות נשק.

שרה אלחנני: החומרים שהיו מאוד פעילים בשימוש זה טריכלורואתילן וגם טטרהכלורואתילן.

שרה אלחנני: אלה חומרים שהריכוזים המותרים שלהם במי שתיה הם מאוד מאוד נמוכים – חמישית חלקי ביליון – 50 ppb.

שרה אלחנני: מדובר בריכוזים מאוד קטנים.

שרה אלחנני: אלה מרכיבים שהתחילו לבדוק אותם במי שתיה רק לאחרונה והם לא נבדקו קודם, כי היה קושי לבדוק אותם.

שרה אלחנני: אלה חומרים שידועים גם כמסרטנים, גם כרעילים, טרטוגנים ועוד כאלה תכונות.

שרה אלחנני: החומרים האלה מסוכנים גם אם נושמים אותם וגם אם שותים אותם.

שרה אלחנני: בשקף שמוצג עתה אתם רואים חתך גיאולוגי.

שרה אלחנני: אלה פני הקרקע וזה חתך עומק שבו רואים את מבנה הסלעים.

שרה אלחנני: אלה שכבות שיש להם מוליכות קצת יותר נמוכה והחומרים האלה שסומנו פה באדום יכולים לשקוע ולנוע על גבי החרסיות האלה ולהישמר בקרקע תקופה מאוד ארוכה כחומר אורגני ולשחרר כל הזמן מומסים למים.

שרה אלחנני: אנחנו עושים עכשיו קידוח בשטח של תע"ש שפונה.

שרה אלחנני: היום פינו כבר את הקרקע משם תחת הנחיה וליווי של המשרד לאיכות הסביבה.

שרה אלחנני: אנחנו נכנסנו לפעולה אחרי שהטיפול בקרקע כמעט הושלם.

שרה אלחנני: אנחנו נקדח קידוח שלנו – קידוח מגן 1 – שמטרתו לראות מה יש בפני המים.

שרה אלחנני: הקידוח הזה הגיע לעומק של 30 מטר, 13 מטר מתחת לפני המים.

שרה אלחנני: בחלק העליון נמצאו ריכוזים של 250,000 ppb, פי 5,000 ממה שמותר לשתות במים, כלומר התקן המכסימלי שאפשר לשתות.

שרה אלחנני: זה ריכוז מדהים.

שרה אלחנני: דבר נוסף וחשוב, שאני אזכיר אותו רק בקיצור, אבל יש לו חשיבות ועליו גם דובר הרבה, ויש לו גם הקשרים נוספים, זה הנושא של אדים.

שרה אלחנני: החומרים האלה נדיפים, הם משחררים גזים לחתך הלא רווי, לתוך האזור שיש בו חללים של מים ואוויר משתחררים גזים ורואים שהריכוזים של הגזים של אותו חומר שהוא נדיף, עם לחץ אדים מאוד גבוה, מגיע פה לריכוזים מאוד גבוהים של 300,000 ppb ואלה למעשה מבטאים פה את ריכוז הגזים.

משה גפני: מה הפתרון לבעיות שאת מעלה עכשיו?

יוסף יצחק פריצקי: מה גרם לכם לבדוק את זה בכלל, הרי זה לא נולד אתמול?

שרה אלחנני: הממצאים שעלו מסקר הקרקע, שדרך אגב הגיע אלינו לגמרי במקרה, הדליקו אצלנו נורה אדומה.

שרה אלחנני: עשו באתר תע"ש סקר קרקע על ידי חברה בריטית.

שרה אלחנני: כשראינו את הממצאים האלה והם הגיעו עד פני המים – מה גם שהם לא חקרו כמו שצריך את נושא המים – זה מייד הדליק נורות אדומות והחלטנו לבדוק.

שרה אלחנני: זה לא היה פשוט, תע"ש כבר עזבה והיא לא רצתה לממן בדיקה.

שרה אלחנני: הם אמרו שהם את שלהם גמרו, הם קיבלו אישור לפנות קרקע וללכת.

שרה אלחנני: נציב המים החליט בכל זאת להשקיע פה סכום נכבד מאוד – בשלב הראשון מיליון ורבע שקל – שגייסנו במהירות - -

משה גפני: מתי התחלתם את העבודה?

שרה אלחנני: לפני שנה.

שרה אלחנני: עשינו את זה כדי להתחיל לבדוק מה קורה וכשפתחנו את זה ראינו תיבת פנדורה, אף אחד לא העלה על דעתו שיש שם כאלה ריכוזים.

יוסף יצחק פריצקי: כמה זמן שתו את המים האלה?

שרה אלחנני: אני רוצה להבהיר שמדובר בבאר שנקדחה לצורך איתור, לא שתו את המים בריכוזים האלה, אבל אולי שתו מים בריכוזים אחרים.

שרה אלחנני: עשינו בדיקות גם בקידוחים של מי שתיה.

שרה אלחנני: משרד הבריאות עשה אף הוא ב-99' סקר ואנחנו המשכנו ועשינו בדיקה של עוד 25 בארות.

שרה אלחנני: מצאנו פלומות זיהום של חומרים שונים.

שרה אלחנני: כאן בשקף אתם רואים שזה הכיוון שאליו זורמים מי התהום – כלפי צפון מזרח.

שרה אלחנני: רואים פה למעשה ריכוזים של החומר הזה, במקרה הזה זה טריכלורואתילן.

שרה אלחנני: הכתם האדום בשקף מסמן ריכוז של פי ארבעה מהתקן המרבי למי שתיה.

שרה אלחנני: זה קידוח נחלת יצחק שסיפק מים בשעת חירום לתל-אביב.

שרה אלחנני: באזור הזה נמצאו ריכוזים של בין 50 ל-100 מהריכוז המותר לשתיה.

שרה אלחנני: אני לא אראה לוועדה את כל המרכיבים שבדקנו, אבל מדובר על פלומת זיהום במי תהום שנמשכת למעשה על שטח של לפחות 30 קילומטר מרובע.

שרה אלחנני: אני אומרת לפחות 30 קילומטר מרובע, כי לא בדקנו בינתיים מעבר לזה.

שרה אלחנני: מדובר בשטח גדול מאוד.

שרה אלחנני: כל האזור הכתום בשקף מסמן תחום שבו מצאנו שכל הבארות שנמדדו היו מעל הריכוז המרבי למי שתיה, לפחות באחד המרכיבים.

משה גפני: מה קורה בערים אחרות חוץ מרמת-גן וגבעתיים?

שרה אלחנני: נבדקו גם הבארות של בני ברק שיחסית הן עומדות עדיין בתקן.

שרה אלחנני: זה לא אומר שצריך להישאר שלווים.

שרה אלחנני: המלצנו כאן לדגום לעיתים יותר קרובות, ואומנם משרד הבריאות יצא עם הנחיות לבדוק בתדירות גבוהה יותר את אותן בארות באזורים שבהם נמצאו מזהמים, כי הריכוז יכול להשתנות במשך הזמן.

שרה אלחנני: יש כאן תנודות גדולות בזמן והיום זה יכול להיות נמוך ומחר גבוה.

שרה אלחנני: לכן חשוב מאוד לדגום לעיתים קרובות.

שרה אלחנני: מה שברור הוא שכדי לתת פתרונות ולשקם אזור כל כך בעייתי, צריך להמשיך ולאתר את מוקדי הזיהום.

שרה אלחנני: אנחנו נמצאים רק בתחילת העבודה שתימשך זמן והיא מאוד יקרה.

שרה אלחנני: אנחנו בודקים גם מה קורה עם הגזים בחתך הלא רווי, כי יש לזה גם משמעות בטיחותית לגבי מבנים וגם לגבי המשך הזיהום.

שרה אלחנני: הצענו פתרונות ביניים מעשיים עם מפת סיכונים לטפל בבארות בעייתיות באזורים רגישים.

שרה אלחנני: כבר היום אנחנו רוצים להתקשר לחברה שעוסקת בשיקום, כדי שתנחה אותנו לגבי הפעולות שצריך לעשות כדי להתקדם לקראת שלבים מעשיים.

חיים ברזל: צריך להוסיף גם את משרד הבריאות בתוך המשרדים הבודקים, כי הם הסמכות לאשר את איכות המים.

מרינה סולודקין: הנתונים ששמענו וראינו זה עתה מהשירות ההידרולוגי מהווים לדעתי רצח טבע סדרתי.

מרינה סולודקין: אני חושבת שלישיבות כאלה חשובות ורציניות אנחנו צריכים להזמין את הרשות המבצעת בראשותו של השר לאיכות הסביבה.

מרינה סולודקין: רק בידי השר יש תקציבים וכושר ביצוע, ואם השר לא שומע את כל הדברים האלה ואם הוא לא כל כך מתלהב, אז אולי כאן בוועדת הכנסת אנחנו יכולים להמליץ, אבל לא יהיה הרבה שינוי.

משה גפני: ברוך שכיוונתי לדברייך, אבל לפני שנכנסת לישיבה הודעתי שלישיבה הבאה אני רוצה להזמין את השר לאיכות הסביבה עם ראשי הרשויות שקשורות בכל העניין הזה.

משה גפני: אנחנו נבקש לשמוע ממנו את דעתו, מכיוון שממה שנאמר בישיבה זו מסתבר שיש שני מזהמים עיקריים לנחל הירקון שהפתרון לגביהם הוא קל, רק יש בעיה שראשי ערים שזיהמו את נחל הירקון, עכשיו כשהם צריכים לספק מים, הם מבקשים שישלמו להם.

משה גפני: כלומר, אני לכלכתי, וכשאני צריך לתקן אז עבור התיקון אני מבקש שישלמו לי.

משה גפני: מי שיכול לכפות עליהם זה השר לאיכות הסביבה.

משה גפני: בסיום הדיון היום אני אבקש ממנהלת הוועדה לתאם זמן שיתאים לכולם, גם לשר לאיכות הסביבה וגם לראשי הרשויות והאישים הנוספים.

משה גפני: בסוף הדיון הבא אני מבקש שנצא עם מסקנות שהשר אכן יתחיל לבצע והתפקיד שלנו הוא לפקח על מה שהוא יעשה.

שלום גולדברגר: לגבי נחל הירקון – כל מה שדובר פה על הירקון נכון רק לתקופת הקיץ, כי בתקופת החורף המצב של הירקון הרבה יותר גרוע.

שלום גולדברגר: לא מדובר רק בשני המזהמים שהוזכרו פה, אלא יש מזהמים אחרים.

שלום גולדברגר: בכלל אין מה לדבר על איכות המים בירקון וביובליו בתקופת החורף שהיא הרבה יותר גרועה.

יוסף יצחק פריצקי: למה?

יוסף יצחק פריצקי: הרי יש מים.

שלום גולדברגר: כי השיטפונות מביאים את הזיהום והם סוחפים ולוד ורמלה נכנסים לתוך האיילון מה שלא קורה בקיץ.

שלום גולדברגר: בחורף הבעיה הרבה יותר חמורה מאשר בקיץ.

יהודית נאות: מה אתם בודקים בדגימות שלכם?

שלום גולדברגר: חיידקים.

שלום גולדברגר: אנחנו בודקים רק את הנושא המיקרוביאלי.

יוסף יצחק פריצקי: כלומר, אם ילד נופל מהסירה לנחל, חבל על הזמן.

שלום גולדברגר: התפקיד של משרד הבריאות בעסק הזה הוא להודיע לציבור ולרשויות שהמים של הירקון מזוהמים ומסוכנים לשייט.

שלום גולדברגר: המשרד לאיכות הסביבה והרשויות המקומיות הם אלה שצריכים לאכוף.

שלום גולדברגר: לפי הנחיות של משרד הבריאות המים של הירקון מסוכנים לשייט.

משה גפני: לפי דבריך המצב בחורף יותר גרוע מהקיץ – הפוך ממה שסברנו כל הזמן.

שלום גולדברגר: כי אז כל הביובים נכנסים לירקון.

שלום גולדברגר: יש הרבה יותר בעיות בחורף מאשר בקיץ וזה לא מתמקד רק בשתי הרשויות שהוזכרו כאן.

משה גפני: האם למשרד הבריאות יש סמכות להוציא צו על איסור שייט, על איסור שחייה, על איסור רחצה?

שלום גולדברגר: לא.

משה גפני: מה אתם עושים, אתם ארגון מתנדבים?

שלום גולדברגר: פחות או יותר כן.

שלום גולדברגר: הדוגמה שאני נותן תמיד היא חוף רחצה.

שלום גולדברגר: אם אנחנו מוצאים שהמים בחוף רחצה מזוהמים, אנחנו לא יכולים לסגור את החוף, כי העירייה היא זו שצריכה לסגור את החוף, שכן החוף נפתח בסמכות העירייה.

יוסף יצחק פריצקי: מה קורה אם העירייה לא סוגרת, כי היא גובה למשל אגרות כניסה?

שלום גולדברגר: האמצעי שלנו זה יציאה לתקשורת – הודעה ברדיו ובעיתונות.

שלום גולדברגר: צריך לזכור שלנו אין סמכות, הרי אנחנו לא פותחים חופים.

שלום גולדברגר: משרד הפנים והעירייה הם אלה שמחליטים ופותחים חופים, הם אלה שיסגרו כשאנחנו נחליט.

יהודית נאות: משרד הפנים יכול לאכוף על עירייה לסגור חוף.

משה גפני: אני די מופתע מהעניין הזה.

משה גפני: כאזרח הייתי סמוך ובטוח שיש משרד בריאות במדינת ישראל.

משה גפני: חשבתי שדברים שנוגעים לבריאות העם משרד הבריאות מופקד עליהם, כמו שקורה בכל מדינה מתוקנת בעולם שיש סמכות למשרד הבריאות.

משה גפני: זה לא ארגון "הירוקים" ולא הרשות להגנת הטבע, אלא מדובר במשרד שנוגע לבריאות העם וכאשר מתגלה מפגע כזה שיכול לסכן חיים, למשרד הבריאות יש סמכות להוציא צווים ואילו כאן אנחנו שומעים שאין למשרד הבריאות סמכות.

שלום גולדברגר: מי שאחראי על איכות המים בירקון והוא עם סמכות זה המשרד לאיכות הסביבה ונציבות המים.

שלום גולדברגר: אלה המשרדים הממשלתיים שאחראיים לכך.

שלום גולדברגר: אנחנו יכולים להודיע להם שהמים הם באיכות מסוימת ושיעשו את הפעולות הנדרשות.

יהודית נאות: אם כבר משרד הבריאות דוגם, מדוע הוא לא בודק מתכות כבדות?

שלום גולדברגר: למתכות כבדות אין נגיעה ישירה ומיידית לבריאות.

יהודית נאות: לפחות תדגמו, כי אולי אתם לא יודעים.

יהודית נאות: לא לבדוק זה לא לדעת.

שלום גולדברגר: אנשים לא שותים את המים האלה.

שלום גולדברגר: אנחנו דוגמים בהתאם לשימוש.

משה גפני: אתם בודקים אם יש שם טריכלורואתילן?

שלום גולדברגר: אנחנו בודקים אם זה קיים במי שתיה.

שלום גולדברגר: בירקון אנחנו לא בודקים אם החומר הזה מצוי, כי המים שם לא מי שתיה.

שלום גולדברגר: לא צריך לבדוק טריכולורואתילן בירקון.

שלום גולדברגר: התחלנו בבדיקות לא הרבה לפני נציבות המים ואנחנו בודקים בכל הארץ ולא רק באזור תל-אביב.

שלום גולדברגר: יש לנו תוצאות לגבי כל קידוחי מי השתיה במדינת ישראל, כולל טריכלורואתילן וכל המריעין בישין האלה.

שלום גולדברגר: יש לנו תקנות איכות מי שתיה שמגדירות מה מותר ומה אסור ועד איזה רמה מותר שחומרים מסוימים יהיו במי השתיה.

שלום גולדברגר: קידוח שחורג מתקן מי שתיה נסגר על ידי משרד הבריאות.

שלום גולדברגר: פה יש למשרד הבריאות סמכות לסגור קידוחי מי שתיה ואנחנו סוגרים קידוחים שחורגים.

שלום גולדברגר: קידוחים או אזורים שנמצאים אצלנו בקבוצת סיכון בגלל מידע שיש אצלנו, אנחנו דוגמים בצורה דחופה ונמצאים עם אצבע על הדופק, כדי שבזמן אמת, אם תהיה חריגה אנחנו נסגור את הקידוח.

יוסף יצחק פריצקי: אני יכול להגיד לך שבירקון שטים.

יוסף יצחק פריצקי: מה אתם עושים בעניין הזה?

משה בלסנהיים: אני לא יודע את כל האינפורמציה בקשר לכך, אבל אני יודע שההיתר לשוט בירקון מותנה באישור של משרד הבריאות.

משה בלסנהיים: כלומר, משרד הבריאות דוגם את מי הירקון והוא שמתיר או אוסר את השייט בירקון.

יוסף יצחק פריצקי: היום, מותר או אסור?

משה בלסנהיים: זה לא תחום האחריות שלי ואני לא יודע אם היום מותר לשוט או שאסור.

משה בלסנהיים: דבר אחד אני יכול להבטיח לך, שכל היתר לשייט הוא באישור משרד הבריאות לאחר דגימת המים.

יוסף יצחק פריצקי: נאמר שאין היתרים לשייט.

יוסף יצחק פריצקי: אם כך, תסביר לי איך זה שכן שטים?

משה בלסנהיים: אנשים יכולים לקחת אחריות על עצמם ולשוט.

משה בלסנהיים: זה דבר שאנחנו לא יכולים למנוע.

יוסף יצחק פריצקי: אם אדם בא לירקון ב"מוצאי שבת בבוקר" ויש מישהו שמשכיר לו סירה ולא כתוב שם שאסור, מה הוא צריך לעשות?

יוסף יצחק פריצקי: זה על אחריות הציבור.

שלום גולדברגר: אם מישהו משכיר סירות זה כבר עסק וזה מצריך רשיון והיתרים וכל מה שכרוך בכך.

חיים ברזל: כנציג של רשות מקומית אני יכול לומר שכשיש איזשהו דוח על איכות המים, תראו כמה משרדים יושבים עלינו, כאשר לא לכל אחד יש סמכות להגיד לנו מה לעשות.

חיים ברזל: אנחנו גם לפעמים מאבדים כיוון כמוכם חברי הכנסת, כי אין צווים ואין הנחיות איך ומה לעשות, מי נותן תקציבים וכו'.

יהודית נאות: איך אתם מפרסמים את המידע לציבור לפי החוק החדש?

חיים ברזל: לפי החוק החדש אנחנו מפרסמים גם במקומון שלנו וגם באינטרנט.

חיים ברזל: כל אחד חופשי לדעת מה טיב המים ומה התוצאות שהתקבלו.

חיים ברזל: המידע פתוח לציבור.

חיים ברזל: לפני שנה היינו ערים לעניין.

חיים ברזל: עיריית גבעתיים ניזונה ממים ש-50% מהם הגיעו ממקורות ו-50% מבארות.

חיים ברזל: חשוב לנו שטיב המים בבארות יהיה טוב.

חיים ברזל: כדי שזה אכן יהיה כך, נכנסנו עכשיו למכרז שעל הבארות נעשה גם מטהרים, שאם חס וחלילה בעוד שנתיים-שלוש יגלו שהגזים עלו מעלה, לא תהיה לנו בעיה.

חיים ברזל: תוך חודש-חודשיים נגמור את המכרז לטיהור מי הבארות ואז אם יעלו חומרים לא רצויים למעלה, יהיו מטהרים.

חיים ברזל: את הדבר הזה אנחנו לא חייבים לעשות, אבל אנחנו בכל אופן נערכים לעניין הזה, כי אנחנו שכנים ואנחנו רוצים שהמים שיגיעו לתושבים שלנו יהיו באיכות טובה.

משה גפני: מה לגבי נחל הירקון?

חיים ברזל: אין לנו נגיעה לנחל הירקון, כי אין לנו גבול עם הנחל.

חיים ברזל: יש לנו נציגים ברשות הנחל.

חיים ברזל: אנחנו לא מזהמים את הנחל, כי הביוב שלנו לא מגיע לשם.

משה בלסנהיים: כשיש תקלה הביוב של גבעתיים זורם לנחל איילון.

מור שמגר: אני חברת מועצה ברמת השרון ואני הראשונה בארץ שהגישה תביעה ייצוגית נגד תע"ש על זיהום מי השתיה ברמת השרון.

מור שמגר: הכלי הכי מהותי של ועדת הפנים של הכנסת לטפל באיכות השתיה, מעבר לעובדה שצריך להעלות את זה לדיון ציבורי, הוא לדון בקריטריונים, כלומר באיזה סף באר הופכת להיות שמישה או לא שמישה, כי הם הרבה יותר גבוהים ממה שנהוג בעולם.

מור שמגר: אני הגשתי את התביעה הייצוגית על כרומטים-מתכות ועל חומרים אורגניים.

מור שמגר: באסון הירקון עלה שיש שם חומרים כימיים ולכן התחושה שלי היא שבמדינת ישראל בודקים את מה שהחוק הכליל ואף אחד לא בודק את הזיהום האמיתי.

מור שמגר: אני מתפללת כל יום שאת מה שקצת מטפלים, מטפלים במה שיודעים.

מור שמגר: אף אחד לא יודע מה אנחנו שותים, כי לא בודקים את כל מגוון הזיהומים.

מור שמגר: זה בעיניי האסון הכי גדול.

משה גפני: כלומר, את מדברת על קביעת תקן, שיהיה קריטריון ברור מה בודקים וכו'.

מור שמגר: יש תקנים, אבל הם מאוד מצמצמים.

מור שמגר: הבעיה היא איזה חומרים בודקים, שכן לא בודקים חומרים כימיים.

משה גפני: את חברת מועצה ברמת השרון?

מור שמגר: אני חברת אופוזיציה במועצת רמת השרון.

משה גפני: אני מבין שאת לא מייצגת את העירייה, אבל הנושא של רמת השרון מאוד חשוב לנו והוא יעלה בדיון הבא.

משה גפני: הנוכחים מבינים שאת חברת אופוזיציה ולכן ייקחו את הדברים שלך כחברת אופוזיציה, אבל אנחנו סומכים על הרמה המקצועית שלך, שאת לפחות תשתדלי להיות אובייקטיבית לגבי תפקודה של רמת השרון.

מור שמגר: אני חברת אופוזיציה לכל דבר ועניין חוץ מאשר בנושא המים, משום שאני חושבת שנושא המים הוא הרבה יותר מדיי קריטי והוא בבחינת פיקוח נפש, והוא נושא חברתי ואנושי ממדרגה ראשונה.

מור שמגר: לכן לכל דבר ועניין עד עכשיו לא השתמשתי בזה כמנוף נגד המועצה .

מור שמגר: לפני שבע-שמונה שנים משרד הבריאות סגר מספר בארות ברמת השרון.

מור שמגר: היה אז ראש מועצה בשם פיחוטקה, שהיה לו את האומץ לסגור בארות - צריך לזכור ש-70% מהמים שלה הם מבארות מקומיות – והלכו למכרז מאוד מפורט שלפני שנתיים וחצי זכתה בו חברת "ניטרון" לטיהור מי השתיה ברמת השרון.

מור שמגר: זה עוכב במשך שנה וחצי כתוצאה מבעיה תקציבית.

מור שמגר: לפני שנה, כשהתברר שבקיץ לא יהיו מים, קמו סביב הבארות ברמת השרון מתקנים מדהימים לתהליכי טיהור מי השתיה.

מור שמגר: היום, שש בארות ברמת השרון מטוהרות לחלוטין.

מור שמגר: הבעיה שלי היא שאני לא בטוחה שמטהרים נגד הדברים הנכונים.

יוסף יצחק פריצקי: לא לזה היתה כוונתנו.

יוסף יצחק פריצקי: הועלתה כאן טענה מאוד פשוטה – רמת השרון היתה אחד מהמזהמים הגדולים של הירקון - -

מור שמגר: לא רמת השרון, אלא תע"ש.

משה גפני: לגבי הנושא הכללי של מי התהום ומי השתיה אמרת את דעתך, וזה בסדר.

משה גפני: הועלתה טענה שרמת השרון היתה, ואולי אפילו עודנה, אחת המזהמות הגדולות ביותר של נחל הירקון, וכאשר מגיעים למצב שצריך את רמת השרון בשביל המים היא מסרבת.

משה גפני: היא אומרת: אני ללכלך – לכלכתי, אבל כשצריך לנקות – אני לא בעניין, זה עולה כסף.

משה גפני: את מכירה את העניין הזה?

מור שמגר: אני מכירה את העניין הזה.

מור שמגר: אני חייבת לומר שבנקודה הזאת אני לא יכולה לא להיות אופוזיציה, כי אני מכירה את הנפשות הפועלות ולמה הן מחליטות מה שהן מחליטות.

מור שמגר: אני חושבת שרמת הניהול המוניציפאלית ברמת השרון היא כל כך ירודה, שתוך שנתיים הם הצליחו לעשות כזה מינוס.

מור שמגר: הם קיבלו עירייה מאוזנת ותוך שנתיים הם יצרו כזה מינוס, שעכשיו חסר להם כסף.

שמעון צוק: לנושא של זיהום מי התהום באזור גוש דן הוקמו שתי ועדות – ועדת מנכ"לים כמו מנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה, מנכ"ל משרד הבריאות ונציב המים.

שמעון צוק: כמו כן הוקמה ועדת חקירה מקצועית בראשות השופט יעקב שמעוני.

שמעון צוק: שתי הוועדות דנות באותה סוגיה.

שמעון צוק: אין שקיפות של הוועדות האלה ולא מתפרסמים הפרוטוקולים.

שמעון צוק: חלק מהדיונים מתנהלים בדלתיים סגורות.

שמעון צוק: אנחנו דורשים קודם כל לפתוח את הוועדות האלה, כדי שהציבור יידע מה קורה וגם ישמיע את דעתו.

משה גפני: מי עומד בראשות הוועדה?

שמעון צוק: בראשות ועדת המנכ"לים עומד מנכ"ל המשרד לאיכות הסביבה.

שמעון צוק: בראשות ועדת החקירה הציבורית עומד השופט יעקב שמעוני.

יוסף יצחק פריצקי: מה הסמכות הסטטוטורית של ועדת חקירה?

שמעון צוק: ראש הממשלה אהוד ברק מינה את ועדת החקירה הזאת בעקבות הממצאים שהתגלו.

משה גפני: היתה החלטת ממשלה או החלטת כנסת בקשר לזה?

משה בלסנהיים: כשנודעו המחקרים לגבי מי התהום עיריית תל-אביב פנתה לראש הממשלה להקים מייד ועדת בדיקה וחקירה.

יוסף יצחק פריצקי: השאלה היא אם לוועדה הזאת יש סמכות לדרוש חומר, אם יש לה סמכות לגבות עדות בשבועה וכו'.

משה גפני: לוועדת חקירה יש סמכויות בחוק.

משה גפני: אם מדובר על משהו פנימי שמישהו עושה, יכול להיות שאין יכולת לבקש פרוטוקולים וכו'.

משה גפני: אני אבקש ממנהלת הוועדה לפנות לראשי הוועדות האלה ולומר להם שוועדת הפנים מבקשת את הפרוטוקולים של הדיונים בעניין הזה ואנחנו גם מבקשים לדעת מדוע ארגונים שעוסקים בעניין הזה – כמו "אדם טבע ודין" ואחרים – אינם רשאים לקבל את הפרוטוקולים.

שמעון צוק: לגבי איכות מי התהום – התקנה שתוקנה בשנת 2000 לגבי האיכות של אותם מזהמים נדיפים שעיריית גבעתיים צריכה לטפל בהם, תוקנה רק בשנת 99'.

שמעון צוק: יש לשער שהציבור בישראל שתה את המים האלה לפחות עשרות שנים.

שמעון צוק: המים האלה לא בריאים וגם קודם הם לא היו בריאים.

שמעון צוק: משרד הבריאות בודק כ-80 מרכיבים שונים של תרכובות כימיות שונות.

שמעון צוק: כ-80 בלבד, כשבעולם קיימים 70 אלף.

שמעון צוק: אני לא דורש שיבדקו 70 אלף, אבל אפשר לומר שהטיפול האקסלוסיבי ביותר במים שמתנהל בעולם המערבי עולה 1.30 שקל בלבד לקוב.

שמעון צוק: 1.30 שקל כדי לטפל במים באופן הכי אקסלוסיבי, כלומר פחם פעיל, החלפת יונים ואוורור.

שמעון צוק: העיריות גובות היום כ-4 שקלים.

שמעון צוק: עירייה שמפיקה את המים שלה ממי התהום שלה עולה לה לא יותר מ-50 אגורות להפיק את המים, לטפל בהם יעלה לה עוד 1.30 ולספק אותם עוד כשקל.

שמעון צוק: אנחנו מגיעים לזה שעדיין נשאר לעירייה עוד כסף למתנ"סים ולפעילויות אחרות.

חיים ברזל: אתה שוכח את התשתיות ואחזקת התשתיות וכו'.

שמעון צוק: התשתיות והאחזקה זה לא יותר מ-60 – 70 אגורות.

משה גפני: הנושא של האגרות שהעיריות גובות איננו רלוונטי לצורך העניין הזה, מכיוון שהוועדה תדון עם מרכז השלטון המקומי וכו'.

משה גפני: אין לזה כרגע קשר לעניין הזה.

שמעון צוק: לגבי אקוויפר החוף באזור גוש דן – על סמך כל המחקרים ועל סמך השינויים שחלים, אקוויפר החוף לא צריך לעבור ניטור.

שמעון צוק: אזור גוש דן הוכרז כבר בשנת 70', לאחר שהיה מיפוי וסקר מקיף על הנושא, כבעל סיכון ברמה הכי גבוהה.

שמעון צוק: לכן תמוהה בעיניי שיש רשויות אומרות היום איך יכול להיות שמפעלים זיהמו.

שמעון צוק: צריך לזכור שאנחנו נמצאים רק 17 מטר בלבד מעל מפלס מי התהום.

שמעון צוק: כל מוקדי הזיהום – תע"ש, מוסכים ואחרים – אקוויפר החוף באזור גוש דן מזוהם ולכן צריך לטפל בכל הקידוחים ולספק אך ורק מים מטופלים ולא לנטר ברמות כאלה או אחרות.

משה גפני: יש לכם מה לומר לגבי נחל הירקון?

שמעון צוק: אנחנו חקרנו את הנושא ומצאנו שמפעל הקולחים של כפר סבא הוא המזהם העיקרי.

שמעון צוק: יש פתרונות גם למניעת הזרמה מאזורי התעשיה כדי שלא ייכנסו לנחל בחורף.

שמעון צוק: יש מערכות סינון ומערכות איסוף של אותם תשטיפים אל מערכות הביוב.

שמעון צוק: הביוב של רמלה ולוד אכן מזהם את האיילון ואת הירקון.

משה גפני: ההערכה של מר בלסנהיים ששני מזהמים עיקריים של נחל הירקון – כפר סבא, רמת השרון והוד השרון - מקובלת עליכם?

דליה בארי: רמת השרון מספקת קולחין ברמה גבוהה והם ראויים להזרמה לנחל.

דליה בארי: הבעיה היא שרמת השרון לא מוכנה לתת אותם בחינם.

משה בלסנהיים: אני רוצה להדגיש שאני לא אמרתי שום דבר לגבי זה שרמת השרון מזהמת את הנחל.

משה גפני: אני ביקשתי הבהרה לגבי מי שבעצם ממשיך לזהם את נחל הירקון, דבר שאפשר לתקן בקלות, אבל יש כאלה שזיהמו ועכשיו שצריך לתקן הם אומרים שרוצים שישלמו להם.

דניאל סלומון: מקור זיהום גדול מאוד של נחל הירקון הוא נחל איילון.

דניאל סלומון: נחל איילון היה אמור להיות נחל אכזב, אך זורמים בו שפכים גולמיים.

דניאל סלומון: האיגוד מזרים כל שנה כ-8 מיליון מטר קוב של שפכים גולמיים.

דניאל סלומון: כל פעם שיש שיטפון בנחל, כל השפכים האלה זורמים דרך תעלת איילון הישר לירקון ולים.

שמואל קסלר: אני מנהל השירות ההידרולוגי וגם יושב ראש ועדת תפעול של מקורות המים וניצול המים.

שמואל קסלר: אני רוצה לתקן איזשהו עיוות שנוצר בקשר לקולחים מטוהרים והזרמתם לנחל.

שמואל קסלר: איכות המים הנדרשת להזרמה לנחל היא יותר גבוהה מאשר איכות המים להשקיה.

שמואל קסלר: כמו כן, המים האלה הם משאב ומשתמשים בהם לחקלאות ולכן יש להם עלות.

שמואל קסלר: צריך לזכור שראשי הערים אינם מוסמכים להתקשר עם מישהו ולתת לו את המים.

שמואל קסלר: מי שמקציב את המים האלה הוא נציב המים והם נמצאים בתוך פוטנציאל המים.

שמואל קסלר: אסור להפנות אצבע מאשימה כלפי רמת השרון.

שמואל קסלר: במצב שאנחנו נמצאים בנוגע למקורות המים שלנו, כנראה שרשות הנחל עומדת בסוף התור, כי יש גורמים שעומדים בסדר עדיפות יותר גבוה, כי זה אמצעי ייצור, זה אמצעי מחייה וקודם יקבלו החקלאים את המים ורק אחר כך הנחלים.

משה גפני: רמת השרון זיהמה את נחל הירקון?

שמואל קסלר: כן.

משה גפני: רמת השרון צריכה להשתתף במאמץ לתקן את הנזקים שהיא עשתה.

משה גפני: מדוע אתה לא מפנה אצבע מאשימה כלפיהם?

משה גפני: מדוע המדינה לא יכולה לחייב את רמת השרון שתשתתף בתיקון של מה שהיא קלקלה.

שמואל קסלר: הטענה שהועלתה כאן היא שרמת השרון לא מוכנה להזרים מים לנחל ולא מוכנה להעלות את איכות המים להזרמה כפי שנדרש לנחל.

שמואל קסלר: ברגע שיש שימושים חלופיים למים, שמבחינה כלכלית לא צריך להוסיף יותר טיפולים וניתן להשתמש בהם כפי שהם יוצאים מהמפעל וזה משאב ייצור, עושה רושם שאף אחד לא ילך להוסיף כסף כדי לטהר את המים לרמה יותר גבוהה ממה שהיא נדרשת לנחל ולהזרים אותם לנחל.

רקפת כץ: זאת לא הבעיה, כי מים שמוזרמים לנחל לא נעלמים ואפשר בקצה הנחל להחזיר אותם לחקלאות.

חיליק רוזנבלום: אפשר לשאוב אותם ולהשקות את גני יהושע.

שמואל קסלר: אני רוצה להתייחס למי התהום, כי יש הבדל בין אספקת מי שתיה, טיפול בבארות, מצב מקורות המים במי התהום וטיפול במי תהום.

שמואל קסלר: כשאנחנו מטפלים בבאר מזוהמת, אנחנו מטפלים באיזשהו צינור, באיזשהו חור שיש לו עלות, שיש לו חשיבות שהמים שיוצאים ממנו יהיו ראויים בהתאם לשימושים שלהם.

שמואל קסלר: בכך פתרנו את הבעיה של אספקת המים במקום מסוים.

שמואל קסלר: בכך לא פתרנו שום בעיה מבחינת זיהום מקור המים.

שמואל קסלר: אנחנו יכולים לבדוק את כל הרכיבים של מי השתיה.

שמואל קסלר: לגבינו, גם כשהמזהם מופיע בכמות מזערית שרחוקה מאוד מתקן מי השתיה, אבל הוא מזהם שלא אמור להיות במים, לגבינו מתרחש תהליך זיהום.

שמואל קסלר: עלינו ללכת ולמצוא את המקור ולטפל במקור הזיהום, על מנת למנוע את התפשטות הזיהום וכל היתר זה אחר כך אנטיביוטיקה.

שמואל קסלר: אם אנחנו לא נטפל במקור ולא נמנע את המחלה, אנחנו ניתן אנטיביוטיקה למי שצריך לטפל במחלה.

שמעון צוק: לא הוזמנו.

יוסף יצחק פריצקי: זה לא משנה אם היו או לא היו.

יוסף יצחק פריצקי: את העבר אנחנו לא נתקן.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו מחפשים פה פתרונות לעתיד.

משה גפני: אם נציגי "הירוקים" הוזמנו כמו שאתם הוזמנתם כאן לוועדה, אז הם אכן הוזמנו.

יוסי ענבר: לאור הדברים שנאמרו כאן אני רוצה להדגיש מספר נקודות.

יוסי ענבר: נציבות המים כאחראית על המים במדינת ישראל לא מוכנה במצב המים במדינת ישראל לספק מים לנחלים, ועל זה המלחמה.

יוסי ענבר: לנושא זיהום תע"ש ונושא זיהומים בכלל - המשרד לאיכות הסביבה "גרם" לכך שיבדקו את הקרקע בתע"ש.

יוסי ענבר: לא הסכמנו שיפנו את תע"ש ויקבלו היתרי בנייה ללא בדיקות קרקע.

יוסי ענבר: בעקבות הפעילות שלנו התגלה קצה קצהו של קרחון, שאני רוצה לומר פה קבל עם ועדה שתע"ש היא רק דוגמית לבעיה במדינת ישראל מבחינת זיהומי העבר.

יוסי ענבר: צריך לזכור שמי שזיהם בעיקר זה המדינה

יוסי ענבר: כל הנוכחים כאן דיברו על סמכות ועל אכיפה.

יוסי ענבר: לצערי היחידים שעוסקים באכיפה בכל הנושאים שהועלו פה זה המשרד לאיכות הסביבה.

יוסי ענבר: זה לא מספיק והקצב אינו מהיר.

יוסי ענבר: דיברו פה על נחל איילון, אבל כל מזהמי האיילון היום מתחברים לשפד"ן או שמקימים מכוני טיהור, כך שאם מסתכלים קדימה, אפשר לומר שהעסק מתקדם.

יוסי ענבר: בכתב המינוי נאמר גם שתפקיד הוועדה גם להמליץ על צעדים ופעולות במישורים המתחייבים – אם זה בריאות הציבור והנדסה – כדי למנוע או למזער תחלואה אפשרית ונזקים אחרים בגין הזיהום.

משה גפני: יש בעיה עם הפרוטוקולים של הוועדות הללו, כפי שאמר מר צוק?

יוסי ענבר: לא ידוע לי על כך שהם ביקשו את הפרוטוקולים.

יוסי ענבר: לפי דעתי אין בעיה להעביר להם את הפרוטוקולים.

יהודית נאות: מתי הוועדה צריכה לסיים את עבודתה?

יוסי ענבר: אין לנו את הידע בארץ לטפל בהיקף זיהום מהסוג הזה והיום אנחנו יוצאים למכרז כדי שחברה בינלאומית תגיע לארץ ותגיד לנו מה הצעדים שצריך לנקוט מהידוע ממקרים דומים בעולם.

משה גפני: בתחילת הישיבה התייחסת לחומר שהכינה מחלקת המחקר של הכנסת.

משה גפני: אני יודע שהם קיבלו חומר מהמשרד שלכם.

יוסי ענבר: לא שאני יודע.

יוסי ענבר: לי אין בעיה לספק חומר.

משה גפני: חלק מהחומר הגיע מהמשרד לאיכות הסביבה במחוז המרכז.

רקפת כץ: אני רוצה להדגיש שאחד ממקורות הזיהום של הנחל היא עיריית פתח תקווה.

רקפת כץ: אפשר לראות את זה מהכביש כשנוסעים מבית הקברות.

יהודית נאות: אני מודה לחבר הכנסת פריצקי וליושב הוועדה על קיום הדיון, משום שכשקוראים על הדברים בעיתון מתמלאים חלחלה, אבל בעצם מרגישים חסרי אונים.

יהודית נאות: צדק מר קסלר שאמר שאם לא נלך למקורות הזיהום, לפחות היום, אנחנו נעסוק אחר כך בעוד בארות שנסגרות מחמת זיהומן.

יהודית נאות: מה הועלנו בכך שבאר נסגרת, גם אם משרד הבריאות אוסר שימוש במים?

יהודית נאות: הרי המים כלים והולכים וזה מוסיף למצוקת המים.

יהודית נאות: גם אם מטהרים את המים מבאר שנגועה בזיהומים, זה לא הפתרון ובהחלט צריך ללכת למקור.

יהודית נאות: אין ספק שסדרי הגודל בתקן הישראלי לא נכונים וצריך לשנות אותם.

יהודית נאות: צריך שתהיה לכך התייחסות של המשרד לאיכות הסביבה ומשרד הבריאות יחד, כי לא לבדוק, זה לא לדעת, ואז נקבל בעוד 20 – 30 שנה שחוסר הידע שלנו יהיה בעוכרנו.

משה גפני: מי אחראי לקביעת התקן?

שלום גולדברגר: רק משרד הבריאות.

שלום גולדברגר: אני מוציא בכלל את המשרד לאיכות הסביבה מהנושא הזה.

יהודית נאות: משרד הבריאות אכן בודק קולי צואתי ואחרי כן המשרד לאיכות הסביבה אומר שצריך לבדוק כימיקלים וכו'.

שלום גולדברגר: זה לא נכון.

יהודית נאות: אני חושבת שאין ניגוד עניינים בין משרד הבריאות והמשרד לאיכות הסביבה בעניין הזה וההתנהגויות בעניין הזה צריכות להיפסק.

יהודית נאות: אני סבורה שבהיותך מומחה אתה צריך לדעת שיש עוד מומחים ושצריך להקשיב.

יהודית נאות: כלומר, התקן צריך להיות עיצוב של גורמים שונים שצריכים לקבוע אותו, כי גם אתה משרת את אותו ציבור שהוא משרת.

יהודית נאות: אין כאן ניגוד עניינים להרחיב את התקן הישראלי.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא אדם שנוטה לדיכאון, אבל עכשיו אני יושב בדיכאון.

יוסף יצחק פריצקי: יש חיכוכים בתוך חברה שהם טובים וטובים פחות, והם לגיטימיים.

יוסף יצחק פריצקי: אבל חובתה הראשונה של מדינה היא להבטיח לתושביה חיים, אחרת אנחנו לא צריכים להיות פה.

יוסף יצחק פריצקי: אין לזה שום משמעות אחרת.

יוסף יצחק פריצקי: זו חובתה הראשונה של מדינה.

יוסף יצחק פריצקי: מדינה מבטיחה חיים בשני דברים – בזה שהיא מקיימת מערכת ביטחון וגם בזה שהיא מספקת לאזרחים שלה את הדברים המינימליים, שהם אוכל, שתיה, מלבוש ומערכת בריאות פחות או יותר סבירה.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שלא צריך לסכם היום את הדיון, אלא להמשיך ולדון בנושא.

יוסף יצחק פריצקי: אני חושב שיש לנו חובה כפרלמנטרים משני קצוות הקשת הפוליטית, כי זו האחריות שלנו כנציגי ציבור של מדינת ישראל.

יוסף יצחק פריצקי: לכן אני מבקש להמשיך בדיון הזה, להוציא מסקנות ולפקח על כך.

משה גפני: אני מודה לחבר הכנסת פריצקי על כך שהעלה את העניין הזה.

משה גפני: אני מודה לעצמי על כך שזירזתי את הדיון בעניין בשבוע הראשון לכניסתי לתפקידי.

חיים ברזל: ברכות מהמשתתפים.

משה גפני: אני מבקש לומר כמה דברים לסיכום.

משה גפני: לגבי הנושא של הוועדות שדנות בנושא הזה – אני מבקש ממנהלת הוועדה לפנות לראשי הוועדות ולבקש את הפרוטוקולים, כדי לבדוק מה נעשה בעניין ולבדוק אם באמת – כפי שמר צוק טען – אי אפשר לקבל פרוטוקולים.

שלום גולדברגר: זו ירייה לכיוון הלא נכון.

משה גפני: אני מבקש לפנות לשר הבריאות ולבדוק מה התקן שבודקים לפיו, מתי נקבע התקן הזה, אם נעשתה בדיקה לגבי מה שקורה היום במדינות העולם, אם יש כוונה לשנות את התקן, אם מתכוונים לבדוק חומרים נוספים שלא נבדקו בעבר.

יוסף יצחק פריצקי: חשוב לנו לדעת מה משמעות התקן הזה בהשוואה למה שקיים בעולם.

שלום גולדברגר: התקן שלנו טוב לפחות כמו התקנים בעולם ואולי אפילו יותר טוב.

משה גפני: מתברר שעל פי התקנון אנחנו חייבים לסכם את הדיון ולהניח אותו על שולחן הכנסת.

משה גפני: התייעצתי עם חבר הכנסת המציע וסוכם על דעתו שלא נעשה כך היום.

משה גפני: אני מבקש לקבוע ישיבה נוספת בנושא, לתאם עם השר לאיכות הסביבה ועם ראשי הרשויות שקשורות במישרין לנחל הירקון – גם אלה שזיהמו את הנחל והיום לא מספקות מים לנחל וגם אלה שממשיכות עדיין לזהם את הנחל, למרות שאפשר לטהר את המים בקלות.

יוסי ענבר: צריך לזמן לישיבה גם את נציב המים.

משה גפני: הסמכות לגרום לכך שהדברים ייעשו זה השר לאיכות הסביבה, ולכן אני רוצה שתהיה פה ישיבה בדרג הבכיר ביותר, כדי לקבל החלטה.

משה גפני: אני מבקש להזמין לישיבה הזאת גם את נציב המים, מנהל רשות נחל הירקון ואת כל הגורמים הרלוונטיים לעניין הזה.

משה גפני: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.