ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 247, 2001-04-23 11:50

דוד אזולאי: אני פותח את הישיבה בנושא תקנות הרשות לשיקום האסיר (דרכי תיאום בין רשויות) התש"ס1999-.

דוד אזולאי: אני מתנצל על העיכוב בפתיחת הישיבה הזאת, ואני מקווה שהבנתם ממה הוא נובע.

דוד אזולאי: הייתה כאן ישיבה בנושאים חשובים ולכן התעכבנו.

דוד אזולאי: אני מציע שאברהם הופמן, מנכ"ל הרשות, יציג את הרקע לדברים.

אברהם הופמן: הרשות לשיקום האסיר, מעצם אופייה והיותה רשות, לא פותרת את כל הבעיות לבדה.

אברהם הופמן: אך בהרבה מקרים היא המתאמת עם הגוף האחר – שעושה את עבודת השיקום.

אברהם הופמן: למשל, שירות התעסוקה: אין לנו שירות תעסוקה משלנו, אבל עשינו הסדרים עם כל הגופים שמופיעים בתקנות, והם עובדים בפועל.

אברהם הופמן: כל הסדר שעבד בפועל – אנחנו נותנים לו לגיטימציה, שכך תהיה הדרך שבה נפעל ונעבוד.

אברהם הופמן: בדרך כלל תקנות מנוסחות לפני הביצוע, אך כאן הן נועדו לצלם את המציאות.

אברהם הופמן: עד היום אנחנו עושים הרבה דברים במסגרת הסדר.

דוד אזולאי: עד היום לא היו תקנות?

דוד אזולאי: זה דבר חדש?

אברהם הופמן: כן, זה דבר חדש.

דוד אזולאי: ומה עם כל ההסדרים שעשיתם עד היום?

אברהם הופמן: זה הסדר מִנהלי.

דוד אזולאי: והיום התקנות מחייבות יותר?

אברהם הופמן: נכון.

אברהם הופמן: התקנות עוסקות בכמה נושאים חשובים.

אברהם הופמן: סעיף 2 מפרט את התקנות לטיפול בבקשה לטיפול במשפחה: "הוגשה לרשות בקשה לטיפול במשפחתו של אסיר תעביר הרשות את הבקשה למחלקה לשירותים חברתיים שבתחומה מתגוררת המשפחה לטיפולה".

אברהם הופמן: לא עושים לנו טובה, אלא חייבים בטיפול.

אברהם הופמן: אני ממשיך ומפנה לסעיף 3.

דוד אזולאי: ומה אם גורם מסוים לא רוצה לטפל?

דוד אזולאי: אני מפנה למשל לסעיף 6: "הרשות רשאית לפנות לוועדה המוסמכת לדון במקרים חריגים במשרד הבינוי והשיכון, לצורך מציאת פתרון דיור לאסיר ובני משפחתו".

דוד אזולאי: נניח שמשרד הבינוי והשיכון כותב לרשות מכתב ובו הוא טוען שאחרי בדיקה, האיש הנדון לא עונה על הקריטריון.

דוד אזולאי: נכון, אז יש תקנות, אבל אין תוצאה.

מיכל ברגר: התקנות לא נועדו כמובן לתת תשובה חיובית לכל בקשה.

מיכל ברגר: גם אדם שפונה למחלקה לשירותים חברתיים בבקשה לסיוע עלול להידחות.

מיכל ברגר: כל רשות יכולה לדחות או לקבל בקשה.

מיכל ברגר: המטרה של התקנות היא לתת לרשות לשיקום האסיר מעמד כמייצגת האסיר.

מיכל ברגר: זו הגדולה של התקנות.

מיכל ברגר: עד היום הרשות הייתה מין "טובה", או הסדר, שהייתה פונה לרשות מסוימת ומספרת על אסיר ספציפי.

דוד אזולאי: בסגנון "עשה לי טובה".

מיכל ברגר: נכון.

מיכל ברגר: אך התקנות נותנות לרשות מעמד במציאת פתרון דיור.

מיכל ברגר: והגופים יצטרכו לתת לרשות את התשובה.

מיכל ברגר: וזה חשוב, כי הרשות היא גוף, ומשמעותית הרבה יותר מהאדם הבודד.

דוד אזולאי: אני רוצה לחתור למצב שבו משרד הבינוי והשיכון – למשל, במקרה של בעיית דיור – יהיה חייב לתת מענה לאותה בעיה שהעלתה הרשות, במסגרת האפשרויות העומדות לרשותו.

מיכל ברגר: אני מניחה שלמשרד הבינוי והשיכון יש הסדרים לאסירים משוחררים, כמו שיש למשל לגבי נשים מוכות, או לגבי אנשים שנזקקים לסיוע כלכלי.

דוד אזולאי: אינני בטוח בכך.

מיכל ברגר: יש.

דוד אזולאי: ואם יש תשובה שלילית?

מיכל ברגר: איננו יכולים לחייב משרד כלשהו במסגרת התקנות.

דוד אזולאי: אני קורא את סעיף 5 לתקנות, הנוגע לשיקום תעסוקתי: "נכלל שיקום תעסוקתי בתכנית השיקום, תהיה הרשות אחראית לתאם בין האסיר לבין שירות התעסוקה והאגף להכשרה מקצועית במשרד העבודה והרווחה כדי לסייע בידי האסיר למציאת פתרון תעסוקתי".

מיכל ברגר: בתקנות, מבחינה משפטית, אי אפשר לחייב גוף להיעתר לבקשה.

דוד אזולאי: מדוע?

דוד אזולאי: מדוע אינני יכול לחייב מפעל מסובסד ע"י מדינת ישראל להעסיק אסיר?

מיכל ברגר: לא בתקנות, לא במקום הזה.

דוד אזולאי: אני רוצה לפתור בעיה, בואו נפתור אותה עד הסוף.

דוד אזולאי: מדוע "אגד", לצורך העניין, שהוא גוף מוכר שנהנה מכספים ממשלתיים – לא יכול להיות מחויב לקלוט במשך שנה מספר מסוים של אסירים – או אפילו אסיר אחד בשנה?

דוד אזולאי: למה אי אפשר לעשות זאת?

מיכל ברגר: זו שאלה כללית, ופתרונה לא יכול לבוא בתקנות לדרכי תיאום בין רשויות.

מיכל ברגר: התקנות נועדו ליצור ערוץ תקשורת בין הרשות הספציפית לרשות לשיקום האסיר.

מיכל ברגר: כל גוף צריך לפעול לפי הקריטריונים שלו.

מיכל ברגר: דיברנו בינינו קודם, נכון שיש אלפי הסדרים שאפשר לחשוב עליהם – תקנות אחרות בביטוח הלאומי, הסדרים בשירות התעסוקה ועוד.

מיכל ברגר: אך מקומם של כל ההסדרים הללו הוא לא בדרכי תיאום בין רשויות.

מיכל ברגר: אלה הסדרים ספציפיים, וכמובן יש לתת עליהם את הדעת לנוכח הנושא החשוב שאנחנו עוסקים בו.

מיכל ברגר: אני בטוחה שאברהם הופמן פועל כל הזמן בתחום הזה.

דוד אזולאי: אני מבקש לשאול את מר נחמני, אני מבין שאחרי שהאסיר מרצה רבע מן העונש הוא יוצא לשיקום.

דוד אזולאי: האם זה השיקום הנדון כאן?

חנן נחמני: לא.

חנן נחמני: אחרי רבע מריצוי העונש רשאי האסיר לצאת לחופשה אם הוא עומד בקריטריונים.

חנן נחמני: שלב השיקום עם הקהילה מתחיל לפני שני שליש מריצוי העונש.

חנן נחמני: אורכו בין שלושה חודשים לחצי שנה.

חנן נחמני: למעשה השיקום במסגרת שב"ס מתחיל מהיום הראשון – בתחומים שונים: לימודים, תעסוקה, הכשרה מקצועית, טיפול אישי ונפשי, גמילה מסמים, בריאות נפש ועוד.

חנן נחמני: העבודה עם הרשות לשיקום האסיר כגורם מתאם מתחילה באופן מאוד ממוקד – ועל פי התקנות באופן מאוד מחייב – במסגרת ועדת המיון לבניית תכניות שיקום.

חנן נחמני: הקשר מתחיל בין 180- יום לשלושה חודשים לפני השחרור, בהתאם לאורך המאסר וכו'.

חנן נחמני: העובד הסוציאלי של האסיר, היועץ של הרשות לשיקום האסיר והאסיר עצמו בודקים יחד את הצרכים – ובונים את התכנית האישית.

חנן נחמני: התיווך הוא באמצעות היועץ של הרשות לשיקום האסיר.

חנן נחמני: ככל שההתקדמות של האסיר במהלך המאסר הייתה רצינית ומשמעותית – יהיו הגופים השונים נכונים יותר לסייע.

חנן נחמני: הכוונה לקהילות טיפוליות, מסגרות תעסוקה, הוסטלים ועוד.

משה גפני: ראיתי שיש גם חלקים לא משעממים בעבודת הוועדה, ולכן אני מצטרף לדיון הזה.

חנן נחמני: כך מתחיל שילוב האסירים בקהילה.

חנן נחמני: חלק מהאסירים יוצאים לעבודות חוץ כבר כשהם נמצאים בבתי השיקום – שקיימים בחלק מבתי הסוהר.

חנן נחמני: הם עובדים אפילו ברמה של עבודה פרטנית.

חנן נחמני: בדרך זו הם מאמצים הרגלים של התקשרות אל הקהילה תחת פיקוח.

חנן נחמני: בשנה האחרונה נבנתה תכנית חדשה – תכנית פיקוח.

חנן נחמני: הדייר מתחייב שאם ועדת השחרורים תשחרר אותו הוא יסכים להיות במעקב שוטף על ידי גורם של הרשות לשיקום האסיר.

חנן נחמני: אם הוא לא עומד בתנאים – הרשות יכולה להחזיר את המקרה לוועדת השחרורים.

חנן נחמני: זאת תכנית טובה מאוד.

דוד אזולאי: יש יהודים חרדים שלצערנו הגיעו לבתי הסוהר ויוצאים אחר כך לשיקום.

דוד אזולאי: האם במסגרת התקנות נכללת גם האפשרות ללמוד בישיבה?

אברהם הופמן: 44 אסירים יוצאים לישיבות בשנת 2000.

דוד אזולאי: זה נכלל בתקנות?

אברהם הופמן: לא.

אברהם הופמן: אין צורך לכלול אותם כאן.

אברהם הופמן: הישיבה היא איננה גורם ממשלתי.

אברהם הופמן: כאן מדובר רק על גופים ממשלתיים.

אברהם הופמן: הם מקבלים תשלום.

דוד אזולאי: אך מישהו יכול לטעון שמכיוון שיש תקנות חדשות – מה שלא נמצא במסגרת הממשלתית איננו מחייב.

מיכל ברגר: התקנות הן רק חלק ממערכת שלמה של חקיקה סביב הרשות לשיקום האסיר.

דוד אזולאי: אך בינתיים יכול להיווצר מצב שהאסירים בישיבות לא יוכלו להיות שם כתוצאה מאישור התקנות.

מיכל ברגר: בוודאי שלא.

מיכל ברגר: יש הרבה סמכויות אחרות שנתונות לרשות מכוח החוק.

אברהם הופמן: עכשיו בוועדת חוקה ומשפט אמרו שכל תכנית שאושרה חייבת המלצה של הרשות לשחרור האסיר.

אברהם הופמן: אחרי שוועדת השחרורים בראשותו של שופט מאשרת את התכנית שלנו – זה הופך להיות צו.

אברהם הופמן: חייבים לבצע אותו.

אברהם הופמן: אם כתוב שם שהאסיר ילמד שנה וחצי בישיבה – הוא חייב להיות שם.

אברהם הופמן: דווקא מהבחינה הזאת אין בעיה.

אברהם הופמן: הבעיה הקשה ביותר הייתה עם הגורמים הממשלתיים.

אברהם הופמן: בכלל, קשה יותר לעבוד מול הגורמים הממשלתיים.

דוד אזולאי: אני קצת חושש מזה.

משה גפני: ממה אתה חושש?

משה גפני: מסעיף 5(א)?

דוד אזולאי: לא, אני חושש בכלל מהתקנות.

חנן נחמני: אני מסכים.

חנן נחמני: לדעתי בסעיף 4, תיאום בין גופים, הניסוח כפי שהוא קיים כאן מייחד את עיקר הטיפול מול המחלקה לשירותים חברתיים.

חנן נחמני: אפשר לכלול את שאר הגופים כקבוצה אחת גדולה ולא למיין אותם לגופים ממשלתיים, תאגידים ומעגלים נוספים, שהתיאום עמם מחייב.

חנן נחמני: למשל, צריך להתייחס למשרד הבריאות, למשרד החינוך – האם משרד הבריאות מוכן לקלוט צעירים שמשתחררים.

חנן נחמני: כך זה גם במקרים אחרים: מה עם נשים שיש להן בעיות בריאותיות קשות מאוד?

חנן נחמני: חשוב שבמשרד הבריאות יהיה גוף מתואם עם סמכויות.

מיכל ברגר: אך זה ערבוב בין תיאום לבין חיוב.

מיכל ברגר: אי אפשר, בתקנות שעוסקות בתיאום, להתחיל לחייב את המשרדים.

חנן נחמני: אני לא מדבר על חיוב, אלא על תיאום.

דוד אזולאי: לוועדה הזאת יש אלרגיה למילה "תיאום" – אני מזכיר את עניין שעון הקיץ.

דוד אזולאי: אינני רוצה לחזור על שגיאה לדורות שעשו קודמיי בוועדה.

דוד אזולאי: חשבתי לאשר היום את התקנות, אך כעת יש לי הצעה אחרת.

דוד אזולאי: בדיון הקודם בוועדה היינו אמורים לאשר החלטה של השר הקודם ולבסוף החלטנו אחרת – וגם כאן התקנות הן מתקופתו של השר הקודם.

דוד אזולאי: אני ממליץ שהנושא יובא לידיעתו ועיונו של השר החדש, והוא יפנה אלינו את התקנות מחדש.

אברהם הופמן: הנושא שוכב בוועדה זמן רב.

מיכל ברגר: אנחנו מחכים כבר יותר משנה.

דוד אזולאי: מר הופמן, אתה צודק.

דוד אזולאי: אני אעביר את התקנות יחד עם מכתב שלי, זה יהיה כהחלטת ועדה, ונגביל את העניין בזמן – אקבע 30 יום.

משה גפני: זה מקובל עלי.

מיכל ברגר: אני מבקשת להבין מה לא בסדר במצב הנוכחי.

דוד אזולאי: יש לי חששות.

דוד אזולאי: ראשית, המילה "תיאום" היא אצלי סימן לשאלות רבות.

מיכל ברגר: החוק מחייב תקנות כאלה.

מיכל ברגר: דו"ח מבקר המדינה נזף בכך שלא הותקנו תקנות תיאום.

ערן תמיר: אם רוצים להתקין תקנות שיוכלו לחייב גוף כלשהו – השינוי צריך להיות בחוק.

ערן תמיר: לרשות אין סמכויות כאלה.

ערן תמיר: התקנות היו חייבות להיות שנה מיום קבלתו של החוק – שעבר בשנת 1983.

ערן תמיר: סעיף 29 (ב)(2) אומר זאת באופן ברור: "השר חייב לקבוע תקנות לתיאום" – צריך את אישור הוועדה לתקנות.

ערן תמיר: המילה "תיאום" כתובה בחוק.

משה גפני: למה זה לא נעשה עד היום?

ערן תמיר: אי אפשר להפנות את השאלה אליי, אלא למשרדים הרלוונטיים.

משה גפני: אז מה רוצים מיו"ר הוועדה?

משה גפני: הוא תוחם בזמן את תשובת השר.

דוד אזולאי: למען הסדר הטוב אני מבהיר שהפנייה אלינו הגיעה בדצמבר 1999.

מיכל ברגר: זו הפנייה השנייה, וניסינו לקדם את העניין גם בטלפונים רבים.

דוד אזולאי: לא, יש פנייה אחת.

משה גפני: אז למה זה לא נדון?

דוד אזולאי: אינני יודע מדוע.

ערן תמיר: השאלה היא איזה שינוי מנסה היו"ר ליצור.

אברהם הופמן: אני מציע שהוועדה תאשר, ותכתוב לשר שהיא מבקשת להרחיב את התקנות על מעגלים נוספים.

אברהם הופמן: שאלתי על כך את היועצת המשפטית של משרד העבודה, והיא השיבה שאפשר לקבוע תיאום בנושאים נוספים.

אברהם הופמן: אבל לפחות כדאי לאשר את מה שאין עליו ויכוח.

דוד אזולאי: החשש שלי הוא שאישור תקנות כאלה ימסגר את המקומות שנמצאים היום בשיקום.

דוד אזולאי: אפשר יהיה ליצור מצב שמקומות אחרים לא יהיו בשיקום.

מיכל ברגר: חס וחלילה, מכלל הן לא כאן מסיקים לאו.

חנן נחמני: עניין התיאום מרכזי מאוד.

חנן נחמני: יש אסירים רבים שהם עולים חדשים.

חנן נחמני: משרד הקליטה הוא גוף מרכזי בהמשך העבודה עמם.

חנן נחמני: דווקא בעניין התיאום אני מציע להכניס עוד כמה מעגלים – מלבד המחלקה לשירותים חברתיים – כגופים מרכזיים למחויבות התיאום.

חנן נחמני: אני מציע להתרחב לפחות בתוך המעגל הממשלתי, בתאגידים, ברשויות העירוניות.

חנן נחמני: נוסף לכך נציין גם עמותות שונות – כמו קהילות טיפוליות.

חנן נחמני: אי אפשר לא לראות אותם כגורמים שיקומיים.

מיכל ברגר: אם נכניס לתקנות את משרד הבריאות, משרד העלייה והקליטה וכו' – נידרש לתהליך של ניסוחים שייקח זמן רב, משום שמדובר בעניינים עקרוניים.

מיכל ברגר: כאן אנחנו מעוניינים לתת גושפנקא למצב הקיים היום בשטח.

מיכל ברגר: אני מציעה לאשר היום את התקנות במתכונתן, וניפגש כאן שוב בעוד כמה חודשים אחרי שביצענו מחקר ראוי לגבי גופים אחרים.

מיכל ברגר: מדובר כאן בעניינים שאין עליהם מחלוקת.

דוד אזולאי: איזה גופים צריכים להיכנס כאן?

חנן נחמני: משרד הקליטה, הרשות למלחמה בסמים – שהיא גוף מרכזי מאוד בעבודת התיאום.

חנן נחמני: 450 אסירים מקבלים מתאדון.

חנן נחמני: הם משתחררים – ומי יקבל אותם?

מיכל ברגר: אני מכירה את הנושא מתיק ספציפי, הם מגיעים למחלקה לשירותים חברתיים.

חנן נחמני: צריך להפריד בין המחלקה לשירותים חברתיים למשרד הבריאות.

חנן נחמני: זאת מערכת אחרת לחלוטין.

חנן נחמני: הם מגיעים למרכזי מתאדון ולא יכולים לקבל אותו כי אין עובדים לקבל אותו.

משה גפני: מה הייתה הבעיה בתקנה 4, שלא כוללת הכל לדעתך?

חנן נחמני: יש כאן היצמדות יתר.

חנן נחמני: ההגדרה מדברת על כל גוף מלבד המחלקה לשירותים חברתיים.

חנן נחמני: אני מציע שמלבד המחלקה לשירותים חברתיים יצוינו גם משרדי ממשלה שעוסקים בשיקום, כגון משרד הבריאות.

מיכל ברגר: שר העבודה והרווחה לא יכול לחייב זאת בתקנות מבלי לקבל על כך את אישור המשרדים.

מיכל ברגר: זה יגרור אחריו דיונים של שנים.

חנן נחמני: המטרה של הרשות לשיקום האסיר היא דווקא בין משרדית.

חנן נחמני: היא עוסקת בשיקום רב מערכתי.

מיכל ברגר: אבל החוק מקנה את הסמכויות למשרדי הממשלה.

אברהם הופמן: דווקא בגמילה מסמים סעיף 4 פותר את הבעיה.

אברהם הופמן: כתוב "נקבע בתכנית השיקום כי יתקיים קשר טיפולי בין האסיר לבין גוף שאינו המחלקה לשירותים חברתיים, תתאם הרשות את המשך הטיפול בין אותו גוף לבין המחלקה לשירותים חברתיים".

מיכל ברגר: זה נותן סמכות שיורית.

מיכל ברגר: זה בעצם סעיף סל.

דוד אזולאי: אני מבקש לקבל את ההצעה שלי.

דוד אזולאי: אני חייב לנהוג כך.

דוד אזולאי: אוציא מכתב לשר העבודה והרווחה החדש.

דוד אזולאי: זאת תהיה החלטת ועדה.

דוד אזולאי: נבקש את התייחסותו לעניין תוך חודש ימים.

דוד אזולאי: אחר כך נקיים דיון חוזר בוועדה.

דוד אזולאי: לא ניתן לנושא זמן רב מדי.

דוד אזולאי: 30 יום הם זמן סביר.

מיכל ברגר: אני אמורה לנסח את זה, ואני מבקשת לשאול שאלה.

דוד אזולאי: את, כנציגת משרד העבודה והרווחה, השתדלי בבקשה להריץ את העסק כדי לזרז את התהליך.

מיכל ברגר: בוודאי, אני אעביר את הנושא לעוזר השר.

משה גפני: אבל היו"ר צריך לפנות לשר במכתב ולומר לו איזה נושאים עלו כאן.

משה גפני: יש כאן הדגשה של המחלקה לשירותים חברתיים, אך בשיקום האסיר עוסקים גורמים רבים נוספים.

מיכל ברגר: מר הופמן, מדוע יש כאן הדגשה של המחלקה לשירותים חברתיים?

משה גפני: אני רק מבקש לסיים את דבריי.

משה גפני: משרד הקליטה, למשרד הבריאות, לרשות למלחמה בסמים, ביטוח לאומי, משרד הדתות – הישיבות – כל אלה הם חלק לא מבוטל בפעולת הרשות לשיקום האסיר.

משה גפני: השר בניזרי ייתן את דעתו על הדברים.

משה גפני: ייתכן שיחליט, אחרי התייעצות עם היועצים המשפטיים אצלו, שאין צורך להכניס את המשרדים בתקנות – אבל בכל אופן יהיה ברור לוועדה שנושא נבחן, ושלא נפל בין הכיסאות בגלל חילופי השרים או מסיבה אחרת.

משה גפני: ייתכן שהחשש שהיו"ר מעלה הוא חשש מוצדק.

משה גפני: הדבר ייבחן מחדש על ידי השר ויחזור לוועדה.

משה גפני: אם דברי השר יהיו כטענות היועצת המשפטית – נתקדם הלאה.

דוד אזולאי: אם כן, הוועדה מחליטה לפנות לשר העבודה והרווחה בנושא, ומבקשת ממנו לשים לב לצורך בתקנות לגבי משרד הבריאות, הרשות למלחמה בסמים, משרד הקליטה, ביטוח לאומי.

חנן נחמני: גם משרד החינוך - לגבי נוער.

משה גפני: לאו דווקא משרד הקליטה – גופי הקליטה.

מיכל ברגר: אני רק מבקשת להדגיש שברגע שתוחמים את הדברים ומגיעים לנושאים כל כך פרטניים, מגיעים למצב שבו מכלל הן מסיקים לאו.

מיכל ברגר: סעיף 4 כוללני כל כך, הוא סעיף סל – והוא מאפשר לרשות לפלס את דרכה בתיאום עם כל הרשויות.

משה גפני: יו"ר הוועדה לא מתווכח עמך.

משה גפני: לתפיסתו ייתכן שהדברים האלה נכונים, אך יש להביאם לפני השר.

משה גפני: אם השר יבהיר שהדבר תואם את המדיניות של המשרד, ומכסה את כל הגופים – נאשר.

מיכל ברגר: אין שום בעיה.

דוד אזולאי: אני ממשיך לציין את הגופים: משרד הבריאות, הרשות למלחמה בסמים; האם יש תחום מסוים במשרד הקליטה?

דוד אזולאי: לא ניכנס לכך כעת; המוסד לביטוח לאומי ומשרד החינוך.

חנן נחמני: לצורכי הנוער הוא מאוד משמעותי.

מיכל ברגר: גם משרד האוצר משמעותי מאוד.

משה גפני: גם משרד הדתות.

דוד אזולאי: רשמתי את משרד הדתות.

מיכל ברגר: לכל משרד יש נגיעה לשיקום האסיר.

מיכל ברגר: זה בדיוק העניין.

דוד אזולאי: אנחנו מעבירים את העמדה הזאת כהחלטה.

דוד אזולאי: אני מגביל את התייחסות השר ל30- יום.

דוד אזולאי: בעניין הזה אני מבקש מהיועצת המשפטית להיות שגרירה טובה של הוועדה ושתפעל במשרד כדי לקדם את העניינים.

מיכל ברגר: בוודאי.

מיכל ברגר: מטרתי הייתה לשכנע, אך מכיוון שלא הצלחתי אקיים את החלטת הוועדה.

דוד אזולאי: עשית עבודה טובה.

משה גפני: דווקא הצלחת לשכנע, גב' ברגר.

משה גפני: אם תשכנעי גם את השר, התקנות יאושרו כמות שהן.

דוד אזולאי: תודה לכולם.