ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 226, 2001-02-28 09:00

דוד אזולאי: אני פותח את הישיבה.

דוד אזולאי: על סדר-היום: הצעת חוק התכנון והבניה (תיקון – הודעה על הפקדת תכנית), התש"ס-2000, של חברת-הכנסת יהודית נאות ואחרים.

דוד אזולאי: מיד אתן לחברת-הכנסת יהודית נאות להציג את הצעת החוק, אבל אני מניח, כפי שהספקתי לראות בהצעת החוק, שזאת בעצם עוד גזירה על מי שרוצה לבנות במדינת ישראל.

דוד אזולאי: חברת-הכנסת יהודית נאות, בבקשה.

יהודית נאות: אני חושבת שזה מהגזירות הקלות.

יהודית נאות: נכון שהצעת החוק הזאת נועדה בעצם להגביר את המידע שבידי הציבור לגבי תכניות שעומדות להתרחש.

יהודית נאות: היום הצורך להודיע על הפקדת תכנית, כפי שמתבטא בחובה לפרסם בעיתונות, לדעתי הוא עושה פלסתר.

יהודית נאות: א.

יהודית נאות: משום שהפרסום הוא חד-פעמי.

יהודית נאות: אם היית בדיוק באותו יום בחו"ל אתה לא תדע לעולם שהופקדה תכנית.

יהודית נאות: ב.

יהודית נאות: לא בהכרח מפרסמים בעיתון שעתה קורא אותו כעיתון יומי.

דוד אזולאי: אבל יש חובה לפרסם בשלושה עיתונים.

יהודית נאות: לא, שניים.

יהודית נאות: אחד מהם עיתון יומי, אחד מהגדולים, או "מעריב" או "ידיעות אחרונות".

יהודית נאות: השני יכול להיות "הצופה".

דוד אזולאי: יש חובה לפרסם גם בעיתון מקומי.

יהודית נאות: שנים רבות "דבר" התקיים על המודעות האלה, כי חלק גדול מהבונים היו מפא"יניקים.

יהודית נאות: מי קרא את עיתון "דבר"?

יהודית נאות: עכשיו "הצופה" מקבל את הפרסומים הללו.

יחזקאל לביא: לא "הצופה" אלא מי שיותר זול.

יהודית נאות: זה אחד מאלה שאני לא קוראת.

יהודית נאות: בכל אופן, אני חושבת שזכותו של הציבור לדעת על תכניות שמופקדות על ידו.

יהודית נאות: מהי הדרך לפרסם את זה?

יהודית נאות: פשוט באתר עצמו.

יהודית נאות: כי למי זה נוגע?

יהודית נאות: לשכנים במקום.

יהודית נאות: כשיש בקשה להיתר בנייה עם חריגות או עם הקלות, אם אתה רוצה להוסיף מרפסת או לסגור מרפסת, אתה חייב להדביק מודעה באתר, אתה צריך לכתוב מכתב רשום לכל השכנים בסביבה וכיוצא באלה.

יהודית נאות: כשאתה מפקיד תכנית בנין עיר, שהיא מהותית, דבר גדול, אין לך חובה לשים באתר שילוט.

דוד אזולאי: מי חייב בהפקדת התכנית?

דוד אזולאי: האם גם אדם שעוסק בבנייה פרטית, בנייה של תוספת בית או גם כשמדובר על קבלן שבונה בניין רב-קומות?

אמיל נחאס: יש הבדל בין להוסיף מרפסת לבין הפקדת תכנית מפורטת, תכנית מיתאר.

אמיל נחאס: ההבדל הוא בהיקף ההודעה הנדרשת.

אמיל נחאס: בהקלות לשימוש חורג או בחלוקה ואיחוד מקרקעין, שם נדרשת, נוסף לפרסום בעיתונים, גם מודעה אישית לכל הנוגעים בדבר, כל אלה שנפגעים או עלולים להיפגע מהבקשה על תוספת חריגה.

דוד אזולאי: זה מחייב פרסום?

אמיל נחאס: זה מחייב פרסום, וההודעה האישית לאנשים שעלולים להיפגע זו חובה נוספת לפרסום.

אמיל נחאס: לגבי הפקדת תכניות, אין חובה אישית להודיע לבעלי הקרקע שנמצאים בתחום התכנית אלא יש חובה היום לפרסם בעיתונים וברשומות הכנסת, ובנוסף לזה יש הודעות ברשויות המקומיות.

אמיל נחאס: אגב, לשכת עורכי הדין תומכים בהצעה של חברת-הכנסת יהודית נאות והתמיכה שלנו היא תמיכה נלהבת כי אנחנו חושבים שכל הצעה שבאה להחיל את נושא פרסום הפקדת תכניות בתחום בנייה, אנחנו מברכים עליה.

אמיל נחאס: דבר נוסף, אנחנו חושבים שהמצב היום בחוק לוקה בחסר.

אמיל נחאס: בנוסף לחובה של הצבת שילוט, אנחנו חושבים שיש מקום גם להודיע לבעלי הקרקעות שנמצאות בתחום התכנית על הפקדת התכנית, על הוראות התכנית ועל זכותם לעיין התכנית ולהגיש התנגדות במועד הקבוע בחוק.

אמיל נחאס: אנחנו עובדים על זה בוועדת החקיקה, חוק מוניציפלי תכנון ובניה בלשכה ועבדכם הנאמן יזם בין היתר את ההצעה הזאת.

יחזקאל לביא: ואם אי-אפשר למצוא אותם?

אמיל נחאס: הדרך לאתר את הבעלים זה דרך הטאבו.

אמיל נחאס: הבעלים רשומים במקרקעין או החוכרים לדורות.

יחזקאל לביא: לא סתם שאלתי אותך את השאלה הזאת, כיוון שבזמנו טיפלתי במשרד הפנים בתלונה של אדם שביצעו לו שינויים מבחינה תכנונית באזור השכן שלו ולא הודיעו לו.

יחזקאל לביא: בדקתי את הנושא והסתבר לי, קודם כל הוא סתם מלין, כיוון שהוא לא הבעלים אלא הוא גר כדייר משנה ואת הבעלים באמת אי-אפשר לאתר כיוון שהם נעלמו.

יחזקאל לביא: עד היכן יהיה הגבול?

אמיל נחאס: זו לא ההצעה הנדונה.

יהודית נאות: בגלל הסיבה הזו לא הצעתי חובת הודעה לבעלים.

יהודית נאות: חשבתי על זה עמוקות ואמרתי: בסדר, אי-אפשר לאתר, אבל שלט במקום אפשר לשים?

יהודית נאות: קודם כל, אם אתה שכן סמוך לאתר בנייה או למגרשים שאתה הולך להגיש עליהם תב"ע, ותב"ע זה נפח בנייה, אתה יכול קודם כל ליידע.

יהודית נאות: אם אתה רוצה להתנגד, אתה מתנגד בשלבים הרבה יותר מוקדמים מאשר להגיע בסוף לוועדה המחוזית עם ועדות ערר.

יהודית נאות: אגב, היזמים, לדעתי, נפגעים כאשר העיכובים הם בשלבים של ועדה מחוזית.

יהודית נאות: אם הוויכוחים עם בעלי הקרקע הסמוכים יהיו בשלבים של ועדה מקומית ויגיעו עד לתכניות משופרות לפני הוועדה המחוזית, לדעתי לא יהיו עיכובים בוועדה המחוזית.

יהודית נאות: אגב, אני צריכה להגיד שהצעת החוק הזאת היא יוזמה של הארגונים הסביבתיים, במיוחד אדם טבע ודין.

יהודית נאות: זו לא תורה מסיני.

יהודית נאות: אם יש למישהו הערות או רעיונות בעניין הזה, אין לי פה בעיה אישית ו"זה ראה וקדש".

יהודית נאות: אותו דבר גם לגבי מה צריך לפרט בהודעה על השלט.

יהודית נאות: ברור לי שאני לא מסכימה שזה יהיה רק גוש וחלקה, כי זה אחד הדברים הכי חמורים שיש בפרסומים בעיתונות.

יהודית נאות: מה כותבים?

יהודית נאות: הננו להביא לידיעת

יהודית נאות: כם שהוגשה בקשה לגבי גוש וחלקה.

יהודית נאות: אתה יודע את הגוש ואת החלקה שלך?

יהודית נאות: אני לא יודעת גוש וחלקה.

יהודית נאות: אני יודעת שאני גרה ברחוב זה וזה, מספר זה וזה.

יהודית נאות: כותבים: סטיה למרווח.

יהודית נאות: האזרח הפשוט יודע מה זה סטיה למרחב?

יהודית נאות: הוא קורא סטיה בכלל נעשית לו חררה.

יהודית נאות: אנחנו צריכים לדון בזה באופן יותר רציני.

דוד אזולאי: האם ההצעה שלך מדברת על שילוט שבעצם בא לתת גם איזושהי תמונה של הבניין?

דוד אזולאי: כל יזם יהיה חייב להציב את השלט הזה, גם אם הוא אדם שרוצה לבנות בית?

יהודית נאות: כן, משום שאם הוא מגיש תכנית להפקדה, בכל מקרה היום חוק התכנון והבנייה מחייב אותו להגיש את התכנית גם לוועדה המקומית.

יהודית נאות: מהנדס העיר בודק היום תכניות עם שיטות המיחשוב ועם התוכנות שישנן היום.

יהודית נאות: אם הוא מבקש היתר במסגרת תכנית מאושרת, הוא לא חייב, אין לו בכלל פרסום.

יהודית נאות: אם יש לך 60% בנייה, שלוש קומות, זה בכלל לא עניין של הפקדה.

יהודית נאות: אם אתה מבקש שינוי מהתכנית, פה הקלה, פה תוספת, פה עוד שלוש קומות, פה סטייה למרווח אז תכתוב במה התכנית שלך שונה ממה שמאושר כיום.

דוד אזולאי: זה יכול לבוא לידי ביטוי באותו שלט שאת מדברת עליו?

יהודית נאות: בוודאי.

דוד אזולאי: אם מדובר על הקלה נניח בבניין של שלוש קומות, תוספת של שתי מרפסות או תוספת לפנטהאוז.

יהודית נאות: אתה כותב את זה.

יהודית נאות: גם במודעה בעיתון אתה כותב שמדובר בתוספת של כך וכך שטח בנייה.

יהודית נאות: ההדגמה של הבניין שהאדם רוצה להקים, והיום פשוט מאוד להציג את זה, היא משנה מאוד לאנשים.

יהודית נאות: אני ישבתי בוועדות שכנים הרבה פעמים.

יהודית נאות: הם לא הבינו את המשמעות של הפרסום.

יהודית נאות: הם באו לוועדה והגישו התנגשויות כדי לראות מה בעצם קורה.

יהודית נאות: הרבה פעמים הם אמרו: אם זה ככה, אז בעצם אנחנו לא מתנגדים.

יונתן גרטי: אולי אפשר לשנות את אופי הפרסום בעיתונים כך שיהיה יותר ברור.

יהודית נאות: מה זאת אומרת?

יהודית נאות: אתה יודע כמה עולה בעיתונים?

יהודית נאות: 700 שקל מינימום.

יהודית נאות: אני לא מייצגת את העיתונות.

יהודית נאות: זה עולה המון כסף.

יונתן גרטי: אנחנו לא מתנגדים, כמובן, שזה יובא בצורה יותר ברורה לידיעת הציבור נושא הפקדת התכניות.

יונתן גרטי: חשוב לי רק להדגיש שכיום ל-70% מהרשויות המקומיות אין תכניות תקפות.

יהודה זמרת: זה לא מדוייק.

יהודית נאות: אתה מייצג את משרד האוצר.

יהודית נאות: איך אתה יכול לדבר על תכניות תקפות?

יהודית נאות: תן למשרד הפנים לדבר.

דפנה כץ: חשוב להבהיר שאין לחוק הזה עלות תקציבית.

יהודה זמרת: יש לזה עלות אחרת.

יהודה זמרת: בואו נראה מה ההליכים היום.

יהודה זמרת: לפי הסעיף יש את הפרסום בעיתונות שכולנו מכירים.

יהודה זמרת: מעבר לכך יש הפרסום בכל לוחות המודעות ברשויות המקומיות.

יהודית נאות: אנחנו לא נשאל את משרד הפנים בשאילתה איך הוא אוכף את זה.

יהודה זמרת: היתה תכנית בתל-ברוך שנפסלה ולא מסיבה שזה פורסם בשכונה.

יהודה זמרת: היה ויכוח האם היה צריך להדביק על לוחות המודעות רק בשכונה או גם בשכונות הגובלות שהן מחוץ לתחום הרשות המקומית.

דפנה כץ: אני גרה בשכונה שגובלת לתל-ברוך ואני לא מכירה אף שלט מודעות בשכונה.

יהודה זמרת: לגבי תוכן ההודעה, נאמר במפורש בסעיף 92: הוראה על הפקדה תכלול ככל האפשר מספרי הגוש והחלקה, את השכונה, את הרחוב, את מספרי הבתים.

יהודה זמרת: אם יש שם לרחוב, אין בעיה, מפרסמים אותו.

יהודה זמרת: לפני כחצי שנה נעשתה עבודת מאסטר בטכניון לגבי נושא הפרסום.

יהודה זמרת: מימצאי המחקר הובאו למשרד הפנים על ידי הארגונים שעוסקים בנושא איכות הסביבה.

יהודה זמרת: הם באו ואמרו לנו: מה שחשוב לנו זה שהפרסום בעיתונות לא יהיה בעמוד 60 למטה, אי-שם בתוך המודעות על מכוני הליווי.

יהודה זמרת: אנחנו רוצים להגדיר מה גודל הגופן, איך זה צריך להיות מפורסם, במסגרת יותר בולטת.

יהודה זמרת: אלה הדברים המהותיים.

יהודה זמרת: אותו דבר לגבי הפרסום על לוחות המודעות.

יהודה זמרת: צריך לקבוע שהפרסום לא יהיה במודעה בגודל 15 על 15 ס"מ אלא לקבוע כללים.

יהודה זמרת: אנחנו קיבלנו מהם את ההצעות שלהם.

יהודה זמרת: יש סעיף הסמכה מפורש במסגרת תיקון 43, שמסמיך את שר הפנים לקבוע את סדרי הפרסום.

יהודה זמרת: אנחנו מתכוונים לקחת את כל ההצעות שהגיעו אלינו ומה שקיבלנו ממתכנני המחוזות שלנו, שגם מסכימים שהמצב הקיים הוא מצב בעייתי מאוד, למרות שפנינו לעיתונים והבהרנו להם שיש הוראה מפורשת שחייבים להכניס את המודעות בתוך מדור מיוחד.

דוד אזולאי: עם פירוט יתר, כי אחת הבעיות שחברת-הכנסת נאות מעלה כאן זה שבמודעות האלה שכולנו מכירים, הפרסום לא מספיק מפורט, ולא תמיד כל אחד מאתנו יודע את הגוש והחלקה.

יהודה זמרת: החוק אמר במפורש לכתוב את הרחוב ואת מספר הבית.

דפנה כץ: ואם לרחוב אין שם?

יהודה זמרת: לכן כותבים גוש וחלקה.

יהודה זמרת: במקומות מסויימים, בעיקר במיגזר המיעוטים, אין שם לרחובות.

יהודה זמרת: לנו אין ברירה, אנחנו כותבים בין הרחובות האלה לרחובות האלה.

יהודית נאות: אני ידעתי על העובדה שאתם עובדים על אופן הפרסום, אני מברכת על זה, ותעשו את זה בתקנות כי החוק מחייב פרסום ואתם יכולים עכשיו להתקין תקנות איך מפרסמים בעיתון.

יהודית נאות: אני מנסה לחוקק חוק שבו יהיה עוד חובה, לשים באתר שלט.

יהודה זמרת: צריך לזכור שאנחנו מדברים לא על תכניות של אלף יחידות דיור.

יהודה זמרת: אני מדבר על בן-אדם שסוגר מרפסת.

יהודית נאות: אם מדובר בתכנית יותר מורחבת משכונה אז אתה חייב לפרסם ברמת עיר או אזור שלם.

יהודית נאות: אתה לא יכול להתנגד שבלב לבו של אתר הבנייה יהיה שלט עם הפרסום.

יהודית נאות: מנסיוני כל מודעה שנתלית בעיר ביום רביעי, הדיסקוטקים והפאבים מכסים אותם ביום חמישי.

יהודית נאות: הסיכוי שבאתר הבנייה יכסו את השלט הוא פחות.

יהודית נאות: אני מסכימה שאנחנו מדברים רק על תב"ע.

יהודית נאות: אנחנו יכולים לסייג את החוק.

יהודית נאות: החוק שלי לא יכול להיות תקף כשמדובר בשכונה שלמה וכשמדובר בעיר שלמה.

יהודית נאות: אני מסכימה לסייג את זה.

יהודית נאות: למשל, יש שכונה שנבנתה בשנות ה-40 והיום הרשות המקומית נותנת אפשרות להוספת חדר לשכונה שלמה.

יהודית נאות: היא לא יכולה לשים שלט על שכונה שלמה, כי איפה היא תשים את השלט, על איזה בית, השכונה בנויה, אין מגרש ריק.

יהודית נאות: אם מדובר על תכנית מיתאר גדולה, שיפרסמו על כל לוחות המודעות בעיר.

יהודית נאות: אבל כאשר מדובר על שניים-שלושה מגרשים, אי-אפשר למנוע הצבת שלט.

יהודית נאות: זו בדיוק המטרה.

דלית דרור: עקרונית ההצעה הזאת אכן מגבירה את המודעות לעובדה שהתפרסמה תכנית מיתאר, וזה חיובי כשלעצמו.

דלית דרור: אבל יש כמה דברים שאנחנו צריכים לתת את הדעת ולהסדיר אותם במסגרת הצעת החוק הזאת.

דלית דרור: ראשית, על מה אנחנו מחילים?

דלית דרור: ברור שלא תכניות ארציות ולא תכניות מחוזיות.

דלית דרור: גם בתכניות מקומיות צריך לסייג בין תכנית לעיר שלמה או אפילו לשכונה שלמה לבין תכנית נקודתית.

דלית דרור: אם כן, צריך לצמצם את זה לתכניות נקודתיות, מגרש אחד או שניים-שלושה מגרשים.

דלית דרור: זה דבר אחד.

דלית דרור: דבר שני, גודל השלט, אופן הצבתו ייקבעו בתקנות.

דלית דרור: יש פה אפשרות למפגעים חזותיים.

דלית דרור: יש להבטיח פה שהשלטים יוצאו בתום התקופה.

יהודית נאות: אין בעיה ובלבד שהתקנות האלה יהיו תוך שלושה חודשים.

דלית דרור: דבר אחרון, לציין מי מממן את זה.

יהודית נאות: מי שמבקש היתר בנייה.

דלית דרור: חוץ מהתקנות שאולי יפתרו בעיה של מפגע חזותי, איך נבטיח את הסרת השלטים בבוא העת, שתהיה איזושהי ערובה שאותו יזם גם יהיה חייב להסיר את השלט.

דוד אזולאי: אם נגרם נזק על ידי השלט הזה, מי אחראי לכך?

דוד אזולאי: היתה רוח, השלט עף וכתוצאה מכך נפגעה מכונית של השכן.

יהודית נאות: מי שהציב את השלט.

דלית דרור: הכל בהתאם לנסיבות של אותו מקרה.

אמיל נחאס: לגבי הפרסום היום, כפי שציינתי בתחילת דבריי, הפרסום הוא לקוי.

אמיל נחאס: ברוב המקרים, בעלי הקרקעות אינם עוקבים ואים מתעניינים בפרסומים בעיתונים בנושא התכנון והבניה.

אמיל נחאס: בלאו הכי הפרסום הוא באותיות קטנות מאוד, קשות לפענוח וכו'.

אמיל נחאס: גם בכיוון הזה צריך לתקן.

יהודית נאות: נאמר פה שמשרד הפנים עוסק בזה עכשיו.

יהודית נאות: הנושא הזה סגור.

אמיל נחאס: אני רואה את זה בשטח, אני עובד בתחום הזה.

אמיל נחאס: כמעט ברוב המקרים אנשים באים אלי אחרי שהתכנית כבר מאושרת, אנשים באים אלי אחרי שכבר קיבלו הודעות על הפקעת נכסיהם.

אמיל נחאס: במצב כזה אתה צריך להתמודד עם אקט ההפקעה שהוא כשלעצמו קשה, ואם אתה יכול למצוא איזושהי פירצה בהליך אישור התכנית ולהחזיר את הגלגל אחורה, על כך אתה מבורך בתור עורך-דין.

אמיל נחאס: לא תמיד זה קורה.

אמיל נחאס: לכן אני חושב שהמצב בדין המצוי היום הוא באמת גרוע.

אמיל נחאס: כפי שציינתי, אנחנו תומכים בהצעת החוק הזאת, אבל אני לא חושב שההצעה הזאת צריכה לחול אך ורק על תכניות מפורטות נקודתיות כפי שהציעה פה חברתי.

אמיל נחאס: אני חושב שהיא צריכה לחול גם על תכניות מיתאר מקומיות.

דלית דרור: בכל מגרש ומגרש בשכונה?

אמיל נחאס: ברגע שאתה מגדיר את גבול התכנית, אתה יודע איפה עובר גבול התכנית ואתה מציב שלט על הגבול, אני חושב שזה קביל.

יהודית נאות: אני אומרת שהפתרון פה הוא שאם מדובר בשכונה חדשה, שאין בה לוחות מודעות, זה יוצב על ידי היזם בשילוט כזה.

יהודית נאות: אם זו שכונה שיש בה לוחות מודעות, הפתרון הוא בלוחות מודעות.

אמיל נחאס: הציבור לא מתעניין בלוחות המודעות.

אמיל נחאס: אני חושב שגם בפרסום עצמו בתוך השילוט צריכות להיות הוראות בדבר התכנית, על מה התכנית מדברת, חלקות וגושים והודעה לכל הציבור המעוניין בתכנית, להגיש התנגדות תוך 60 יום.

אמיל נחאס: נקודה נוספת ואחרונה.

אמיל נחאס: אני מבקש להוסיף שבנוסף לשילוט בעברית יהיה גם שילוט בשפה הערבית.

יגאל ביבי: תלוי איפה.

אמיל נחאס: אני חושב שהשפה הערבית היא שפה רשמית .

אמיל נחאס: אני חושב שהיא צריכה להיות בכל מקום.

דוד אזולאי: אי-אפשר לחייב בחוק לכתוב את זה בערבית.

דוד אזולאי: זה לא בא בחשבון.

יגאל ביבי: אין ספק שנושא פרסום הוא חשוב, שהשכנים יידעו לא אחרי שפתאום רואים בניין צומח מול העיניים שלהם.

יגאל ביבי: זה גם הרבה כסף, כי אם העירייה עשתה דבר שרירותי וקילקלה לו את המגרש, היא צריכה לפצות אותו.

יגאל ביבי: הרעיון הוא רעיון טוב.

יגאל ביבי: נכון שאני מחשיב יותר את ההודעה של העירייה לכל הגורמים ולכל השכנים שכך וכך הולך להיבנות.

יגאל ביבי: זה לא פחות חשוב מאשר שלט.

יגאל ביבי: אבל אני לא יודע אם כל העיריות עושות את זה בצורה מסודרת.

יהודית נאות: בהפקדה אתה לא חייב, רק בהקלה לשימוש חורג.

יהודית נאות: כשמפקידים תכנית לא מודיעים לך במכתב.

יהודית נאות: אולי נגיש יחד הצעה נוספת.

יגאל ביבי: לגבי השלט, אני אומר, כשם שיש תמרורים היום וכל אחד מכיר אותם, צריך להיות שלט קבוע, לא שהיזם יעשה אותו.

יגאל ביבי: כל יזם ינסה לסבן עם שלט כזה ועם כתב כזה ועם צורה כזאת.

יגאל ביבי: לכן צריך להיות שלט קבוע, סטנדרטי, שאפילו מצויין בתקנות איך הוא יהיה.

יגאל ביבי: הפירוט שצריך להיות שם הוא לא פירוט כמו שכתוב פה אלא צריך להיות: במגרש זה הופקדה תכנית שבתאריך זה וזה תום ההפקדה.

יגאל ביבי: עד לתאריך זה, כל מי שרוצה להתנגד או ללמוד את התכנית יקבל את הפרטים בעירייה, טלפון זה וזה, עד תאריך זה וזה.

יגאל ביבי: השלט קבוע, אחיד, מסודר, שהעירייה נותנת אותו, לא היזם.

יגאל ביבי: הוא משלם את האגרה לעירייה.

יגאל ביבי: אם היזם ינסה לנסח כך ופירוט כזה, זה בלבול וזה לא שווה.

יגאל ביבי: שלט שכל אדם פשוט יודע זה שלט שהולכים לבנות כאן.

יגאל ביבי: שלט קבוע עם צבעים קבועים.

יהודית נאות: זה רעיון טוב מאוד, שאנשים יתרגלו שיש שילוט מיוחד להודעת הבנייה.

דוד אזולאי: אחת הבעיות היא שכשאנחנו מדברים על שלט בעצם אנחנו לא יודעים מה זה שלט.

דלית דרור: בתקנות נאמר שהשר יקבע גם על החומר, גם על הגודל, גם על הצבע.

יהודית נאות: על הצבע החלטנו, ירוק.

יגאל ביבי: העירייה עושה את השלט.

יגאל ביבי: היזם משלם את האגרה לעירייה.

יגאל ביבי: זה הכי פשוט.

דפנה כץ: המצב כיום הוא שגם אם במקרה מישהו מהשכונה גילה את אותה מודעה חד-פעמית שהתפרסמה בתחתית עמוד 24 ב"הצופה", הם לא מצליחים להתארגן בשביל להגיש התנגדויות.

דפנה כץ: אתמול שמענו סיפורים בכנס שהיינו בו על תושבי שלומי, שיום אחד קמו בבוקר וגילו שכונה שלמה, כי שלוש שנים קודם אישרו תכנית בוועדת תכנון ואף אחד ביישוב לא ידע עליה עם כל לוחות המודעות והפרסומים.

דפנה כץ: ליד המקום שאני גרה צמחה בשנה וחצי האחרונות שכונה ענקית בצפון תל-אביב.

דפנה כץ: נמצאים שם כבר על אם הדרך שלוש שנים שלושה שלטים בגובה של שלושה מטר על שני מטר.

דפנה כץ: כל אחד שייך לאחד מהיזמים שבונים באותה שכונה.

דפנה כץ: כשהם רוצים למכור את הדירות, הם עושים שלטים בגודל של שלושה מטר על שני מטר ועושים הדמיית מחשב מאוד יפה, איך השכונה תיראה עם הגינה והפארק.

דפנה כץ: אבל כשהם צריכים לפרסם שהם מפקידים תכנית, זו מין מודעה קטנטנה בשולי העיתון.

דוד אזולאי: את הבאת כרגע את הדוגמה של שלומי, ואני רוצה להתייחס לזה.

דוד אזולאי: איך פותרים את הבעיה?

דפנה כץ: שלט גדול.

דוד אזולאי: מה זה שלט גדול?

דפנה כץ: אנחנו הגדרנו פה את הדברים שאנחנו חושבים שצריכים להיות בשלט, אבל גם סייגנו את זה וקבענו שוועדת התכנון יכולה לשנות את זה בהתאם לצורך.

דפנה כץ: אנחנו משאירים בידי ועדת התכנון להחליט, אנחנו לא מתערבים.

דפנה כץ: כעיקרון למדנו מהרבה תיקים שטיפלנו בהם מה כן צריך, ואחד הדברים הכי חשובים זו הדמיית מחשב שעולה היום עשרות שקלים בודדים.

דפנה כץ: אחת הבעיות שהיו בהרבה מקומות, כמו למשל במגדלי חוף הכרמל, זה שאפילו ועדת התכנון לא ידעה איך הבניין ייראה ואף אחד לא תיאר לעצמו שהולכת לקום שם כזו חומה בגלל שלא עמדה לרשותם הדמיית מחשב.

דפנה כץ: הם לא הבינו מה הם מאשרים.

דפנה כץ: בטח התושב הקטן, שתגיד לו: פה הולכת להיות מופקדת תכנית, אבל הוא לא יודע על מה מדובר, מה זה יעזור לו?

דפנה כץ: חייבים הדמיית מחשב.

דוד אזולאי: מה רע ברעיון של חבר-הכנסת יגאל ביבי, שיהיה שלט אחיד שבא להודיע לציבור הרחב שהנה במקום הזה הולכים לבנות בניין בגודל זה וזה.

דוד אזולאי: זה כבר מדליק אור אדום לאותו אזרח.

דוד אזולאי: אם הוא רוצה, הוא יכול לגשת לעירייה ולקבל את כל הפרטים.

יהודית נאות: בעיקרון ועל פי החוק העירייה נותנת מידע.

יהודית נאות: תלך להוציא מידע מהעירייה.

יהודית נאות: קודם כל זה בשעות העבודה.

יהודית נאות: ב.

יהודית נאות: הפקיד צריך להתפנות אליך.

יהודית נאות: בשעות העבודה אתה צריך לעבוד.

יהודית נאות: כשהם עובדים גם אתה עובד.

יהודית נאות: אתה צריך לקחת חצי יום חופש בשביל ללכת לעירייה.

יהודית נאות: כל זה משום שלא שמו לך בשלט את תיאור הבניין.

הלית ברק: הועלו נקודות שמטרידות לגבי התכנית השכונתית, אבל אני רוצה שתתמקדו גם בנושא של האזרח הקטן, שמבקש להרחיב את המרפסת.

הלית ברק: הוא מטריד אותי דווקא יותר מהיזמים.

הלית ברק: אם נמשיך ונטיל את העלות של הצבת השלט על אותו יזם או על מי שמבקש להרחיב את המרפסת או דיירי בניין שמבקשים ליצור עוד קומה, אנחנו בעצם מטילים על האזרח הקטן אגרה שאולי יזם גדול יכול לעמוד בה, אבל העלות לגביו תהיה מאוד מאוד גבוהה.

הלית ברק: צריך לקחת את זה בחשבון.

הלית ברק: מה גם, שברוב המקרים, כאשר מדובר באדם פרטי, הוא גר בבניין שכבר קיים.

יהודית נאות: זה לא המקרה.

יהודית נאות: אני מדברת על הפקדה.

יהודית נאות: זה לא חל.

דוד אזולאי: הפרסום הזה חל גם על חריגה בבניין?

יהודית נאות: כשאתה מבקש היתר שהוא חורג מהמצב הסטטוטורי, הוא חייב לשים פרסום באתר.

אמיל נחאס: אדוני היושב-ראש, שאלת מה לגבי השכונה החדשה בשלומי.

אמיל נחאס: אני אומר לאדוני, אמנם בינתיים ההצעה הזאת היא טובה, אבל אני חושב שצריכה להיות מהפכה בתחום הזה.

אמיל נחאס: אני חושב שחייבים להודיע באופן אישי לכל הבעלים אם אנחנו רוצים לשמור על זכות הציבור לדעת מה מתכננים על אדמותיהם וכאשר ההשלכה שיכולה להיות כתוצאה מהפגיעה בזכות הציבור לדעת היא פגיעה בקניין הפרט, שהיא חירות מחירויות הפרט.

יהודית נאות: אתה חוזר על דברים שסיכמנו.

יהודית נאות: זה היה לפני רבע שעה, שאמרנו שזה חוק אחר.

יהודית נאות: תתרכז במה הפתרון לשילוט, כי אני לא רוצה לוותר על השילוט.

דלית דרור: אפשר במקרה כזה לנסח שזה לא יהיה על כל מגרש ומגרש אלא בגבול השכונה.

יהודית נאות: מה שמוצע כאן הוא שמוסד תכנון רשאי להורות, במקרה בו הדבר נדרש, גם לקבוע דרכי פרסום חלופיות לפרסום על ידי שלט, וזאת ביחס לתכניות החלות על תחום גדול במיוחד ואשר אינן כוללות הוראות מפורטות לביצוע.

יהודית נאות: זאת אומרת, נתנו פה למהנדס העיר או למוסד התכנון המחוזי שיקול דעת.

יהודית נאות: ההצעה היא נכונה.

יהודית נאות: השאלה, למשל, האם מטר וחצי על מטר וחצי.

הלית ברק: זה בתקנות.

דוד אזולאי: לא הייתי נכנס כאן לתיאור השלט מפני שלא נצא מזה.

דוד אזולאי: אני מציע, אולי נצטרך אחר-כך להוסיף איזשהו סעיף, שכל נושא השלט ייקבע בתקנות.

דוד אזולאי: במסגרת התקנות יקבעו שהעירייה היא שתקבע את גודל השלט.

יהודית נאות: גם את מה שבתוך השלט?

יהודה זמרת: התוכן כבר קיים היום.

יהודה זמרת: ברגע שנתקין את התקנות נגדיר שזה לא יהיה 15 ס"מ ויהיה בגופן בולט.

יהודית נאות: אתם מסכימים על הדמייה ממוחשבת?

יהודה זמרת: אני לא מסכים מסיבה אחת.

יהודה זמרת: אנחנו רואים מאות תכניות בשנים האחרונות.

יהודה זמרת: כמות התכניות הנקודתיות, ברגע שיש תכנית ל-300 יחידות דיור, חבל על הזמן.

יהודה זמרת: אני מטפל בעשרות תכניות בחודש שעוסקות בבעיה של קו בניין, 10% בנייה, הוספת מעלית.

יהודית נאות: הוספת מעלית זו לא תכנית.

יהודה זמרת: זו כן תכנית כי אין לו אחוזי בנייה, נגמרו לו.

יהודה זמרת: יש לנו עשרות ומאות תכניות.

יהודה זמרת: רוב התכניות במדינת ישראל היום, לצערנו, הן תכניות נקודתיות כאלה.

יהודה זמרת: אנחנו לא דורשים מאותם אנשים הדמיה ממוחשבת.

יהודה זמרת: לכן אני לא רוצה להטיל על אותן תכניות הדמיה ממוחשבת.

אמיל נחאס: חלק מהתוכן היום הוא סעיפי חוק.

אמיל נחאס: מבקשים מהאדם הפשוט שיבין שסעיף 100 הוא סעיף התנגדות.

יהודית נאות: כל המצוקות שלך על חוק התכנון והבניה אל תפרוק פה בהצעת החוק הפשוטה הזאת.

דוד אזולאי: הלית הכינה כאן כמה נקודות שצריך לתת עליהן את הדעת.

דוד אזולאי: היא תגיד לנו מהן.

דוד אזולאי: בהתאם לכך אני מבקש מהמשרדים הנוגעים בדבר להכין הצעה מתוקנת.

דוד אזולאי: בבקשה, הלית.

הלית ברק: לא אני הכנתי אותן אלא אספתי את זה מהדברים שנאמרו, במיוחד מהנקודות שדלית העלתה.

הלית ברק: ראשית, לגבי הנושא של השפה, לשקול האם יש לנו מקום להקביל את ההסדר הקיים בסעיף 1א' שמדבר על פרסום בעיתון במקום שבו יש אוכלוסיה ערבית.

דוד אזולאי: אני חושב שצריך לאמץ את מה שיש היום בחוק.

דוד אזולאי: זה מובן מאליו.

דוד אזולאי: אין טעם להיכנס לזה.

יהודית נאות: לא, להחיל בחוק הזה את מה שכתוב שם על הפרסום.

דלית דרור: ההחלטה פה היא לאמץ את סעיף 1א.

הלית ברק: לגבי תוכן השלט, האם הוא יכלול פירוט כפי שקיים היום בעיתון, האם נוסיף לו הדמיה ממוחשבת.

הלית ברק: בנוסף, לגבי אילו תכניות אנחנו נחיל את ההוראות.

הלית ברק: אמרנו לא תכניות ארציות.

הלית ברק: האם כן תכניות מקומיות, ואם כן, האם שכונות שלמות, ערים שלמות.

הלית ברק: מה לגבי מצב שבו יש מספר מגרשים, או כמו שהוצע פה לגבי גבולות השכונה.

דוד אזולאי: הדגש כאן הוא על הדמיית מחשב.

דוד אזולאי: נדמה לי שזה מודגש בהצעת החוק, לראות את הדברים בעיניים.

דוד אזולאי: זו בעצם מטרת החוק.

דלית דרור: זו מטלה כבדה.

יהודית נאות: אני חושבת שמוסד התכנון יכול לפטור את זה.

יהודית נאות: נשאיר את הגמישות הזאת למוסד התכנון.

יהודית נאות: מצד שני, אם הולכים לבנות למרווח צדדי מעלית, השכנים בצד ההוא צריכים לדעת שאצלם תיסע מעלית כל היום.

דלית דרור: שר הפנים יקבע בתקנות מתי תהיה חובה להכין הדמיה ממוחשבת, ואז הוא יבחין בין המרפסת לבין שכונה בצפון תל-אביב.

יהודית נאות: האם להשאיר את זה לתקנות, או להשאיר את הגמישות למוסד התכנון?

דוד אזולאי: הייתי משאיר את זה למוסד התכנון המקומי מהסיבה הפשוטה.

דוד אזולאי: בתוך עמי אנוכי יושב ואנחנו מכירים את הבעיות.

דוד אזולאי: האוכלוסיה בינה לבין עצמה שונה.

יהודית נאות: אתה לא יכול לצפות היום מראש מה הם הדברים שאתה רוצה לפטור מהדמיה ומה לא.

דוד אזולאי: לכן, דווקא בגלל זה אני רוצה להשאיר את שיקול הדעת הזה לראש הרשות.

דוד אזולאי: הם יודעים מה טוב לעיר שלהם.

יהודה זמרת: אני מתאר לעצמי שרשויות מקומיות כמו תל-אביב וחיפה יסתדרו עם זה ביתר קלות.

יהודה זמרת: הבעיות הן דווקא ברשויות הקטנות, לא בתל-אביב שיש לה מערכת ממוחשבת ומסודרת.

דוד אזולאי: אתה חושב שהרשויות המקומיות לא יבצעו את הדבר הזה?

דוד אזולאי: יהודה זמרת: אני חושב שהם יבצעו את זה, הם רק יהיו במצב שהם לא יידעו מה בדיוק הקריטריונים לתת פטור או לא לתת פטור.

דוד אזולאי: צריך להגדיר את זה.

דפנה כץ: בדברי ההסבר ננחה אותם שתכניות מאוד קטנות, כמו הרחבת מרפסות וכו', רשאים לפטור.

דפנה כץ: אתה נותן הנחיה מאוד ברורה.

דפנה כץ: כשיפטרו תכניות גדולות, אנחנו נגיש נגדם בג"ץ.

יהודית נאות: המטרה היא לא להגיע לבג"צים אלא שהדברים יהיו מאוד ברורים.

יהודית נאות: הרי יש כאן הסכמה שבדברים הקטנים לא צריך הדמיה ובדברים הגדולים צריך גם צריך.

אמיל נחאס: אני חושב שצריך להשאיר את זה למוסד התכנוני.

אמיל נחאס: לא תמיד יש תכניות שנמצאות בעירייה אחת.

אמיל נחאס: ישנן תכניות שמשולבות בכמה עיריות.

יהודה זמרת: צריך לזכור מה קורה.

יהודה זמרת: הוועדה המחוזית מפקידה את התכנית, היא המוסד התכנוני שצריך להחליט על זה.

יהודה זמרת: בפועל, הוועדות המקומיות מנהלות את כל המינהלה, אבל המוסד האחראי על הפרסום זו הוועדה המחוזית, והיא תהיה צריכה לעבור תכנית תכנית.

דוד אזולאי: מה אתה מציע?

יהודה זמרת: אני מציע שזה ייקבע בתקנות שיקבעו לפחות קריטריונים ואפשרות שיקול הדעת.

יהודית נאות: שנה וחצי אני בכנסת ודבר אחד למדתי, לא להשאיר דברים לתקנות.

יהודית נאות: חוקים אפשר להעביר, ואני לא מדברת על חוקים שהם בעייתיים.

יהודית נאות: תקנות זו צרה צרורה.

יהודית נאות: דבר שיש עליו הסכמה ושחבר הכנסת אזולאי השקיע בו את כל מרצו בפגרה, מחירי קבורה, בגלל שזה בתקנות, לעולם זה לא יהיה.

יהודית נאות: אם היינו עומדים על כך שזה יהיה בחוק, זה כבר מזמן היה והיינו מטיבים לכל עם ישראל.

יהודית נאות: לכן נעשיתי זהירה בענייני תקנות.

יהודה זמרת: אני חושב על יכולת הביצוע ועל מצב שבו מוסדות תכנון יחמירו מפה ועד להודעה חדשה ויגידו: אנחנו לא מפעילים שיקול דעת, אנחנו לא רוצים להסתבך בעתירות.

יהודה זמרת: זה קורה לי בחלק מהוועדות המקומיות.

דוד אזולאי: ואם נעביר את זה לוועדה המחוזית?

יונתן גרטי: צריך לזכור שוועדות התכנון כולן עמוסות בצורה מזעזעת.

דוד אזולאי: בכל זאת אני חוזר להצעה המקורית ולהישאר עם כל הקושי.

דוד אזולאי: אני מודע לכך, זה לא פשוט.

דוד אזולאי: עם כל הקושי שיש בדבר, תנו לראש העיר את מרחב התימרון שלו.

יהודה זמרת: הבעיה שלא הוא צריך להחליט אלא הוועדה המחוזית כי הוא מוסד התכנון שמפקיד תכניות.

דוד אזולאי: אני אומר שברשות המקומית, הוועדה לתכנון ובניה המקומית היא שתקבע במקרה הזה את כל התנאים לאותו שלט ולא להעביר את זה לוועדה המחוזית בגלל העומס הרב שיש לה.

דוד אזולאי: סביר להניח שהיא לא תוכל לעמוד בזה.

יהודה זמרת: לכן אני אומר מי שאחראי על הפרסום, כי מי שדורשים ממנו לוודא שהכל פורסם כיאות, זו לא הוועדה המקומית.

אמיל נחאס: תלוי אם התכנית בסמכותו.

יהודה זמרת: רוב התכניות שאנחנו מדברים עליהן הן בסמכות הוועדה המחוזית.

יהודית נאות: אנחנו מדברים על הפקדה.

יהודית נאות: מי מחליט על הפקדה?

יהודית נאות: המוסד שמחליט על ההפקדה הוא יקבע אם צריך הדמיה.

דוד אזולאי: אני מקבל את ההגדרה הזאת.

דוד אזולאי: מי שמחליט על ההפקדה, הוא יחליט על צורת הפרסום.

יהודית נאות: נכון.

יהודית נאות: גמרנו.

יהודית נאות: את זה פתרנו.

יונתן גרטי: בנקודה הזאת, מבלי להיכנס לנעלי משרד הפנים ועל סמך נתונים שהם הציגו לי לפני שבוע או שבועיים, משך הזמן מהפקדה עד מתן תוקף לתכנית זה שלוש וחצי שנים.

דפנה כץ: תגיד את הנתון של לפני ההפקדה?

יונתן גרטי: יש 5.4 שנים ממועד פרסום עד מועד ההפקדה.

דפנה כץ: מי מעכב את התכניות?

דפנה כץ: הרשות המקומית, לא התושבים.

יונתן גרטי: אני מבקש מהפורום הזה שלא יתעלם מזה שהתהליך הוא ארוך, מסורבל, מייגע ומייאש יזמים, ואסור ליצור מצב שבו תהיה עוד איזה צומת דרכים להחלטה בוועדה המחוזית.

יהודית נאות: בתקופת ההפקדה יש שלט באתר.

יהודית נאות: מה זה מעכב?

דוד אזולאי: השלט יהיה בתקופת ההפקדה.

דוד אזולאי: באותה תקופה שהוא מחוייב בפרסום, אז בעצם צריך להציב את השלט באתר.

יהודית נאות: למה יש מאות התנגדויות?

יונתן גרטי: בין היתר מהסיבה שציינת קודם, שאנשים לא מכירים את התכנית כלל.

יהודית נאות: כי אין יזם שלא רוצה לקחת עוד טיפה יותר ממה שיש לו.

יהודית נאות: שכונה שלמה צריכה להיות בלי מרווחים לצדדים?

יהודית נאות: שכונה שלמה צריכה להיות בלי אוויר?

יונתן גרטי: אנחנו לא מתנגדים לעצם הפרסום.

הלית ברק: הבחנה בין מגרש בנוי לבין מגרש ריק.

הלית ברק: ודאי שבמגרש ריק אפשר לשים שלט.

הלית ברק: השאלה היא מה דעתכם לגבי מגרש בנוי?

יהודית נאות: גם צריך לשים שלט.

יהודית נאות: "מוסד התיכנון רשאי להורות, במקרה בו הדבר נדרש כדי להביא לפירסום נאות של התוכנית, על שינוי מימדי השלט וכן שהפירסום יתבצע על יותר משלט אחד; מוסד התיכנון רשאי גם לקבוע דרכי פירסום חלופיות לפירסום על ידי שלט---".

יהודית נאות: תשאירו את זה למוסד התיכנון.

יהודית נאות: העירייה או ראש העיר או הוועדה המחוזית יודעים במה מדובר.

יהודית נאות: יודעים אם זה מגרש ריק.

יהודית נאות: אם זה מגרש בנוי, יחליטו הם.

אמיל נחאס: את נותנת שיקול דעת רחב למוסד התיכנון שיחליט מה נכון במקרה הספציפי הזה.

יהודית נאות: נכון מאוד.

הלית ברק: נקודה אחרונה היא הנושא של העלות בשילוב עם הצעתו של חבר-הכנסת יגאל ביבי, האם הרשות המקומית היא זו שמציבה את השלט והיא זו שאחראית שיהיה אחיד וכו', ואז היא לוקחת אגרה מהיזם כדי לממן את זה, או שמא העלות והאחריות היא על היזם, מה שאחר-כך ישליך לנקודה שדלית העלתה לגבי הסרת השלט בתום תקופת ההפקדה.

דפנה כץ: אנחנו הצענו פה שהיזם ישא באחריות כי ליזם יש אינטרס לקדם את התכנית הכי מהר.

דפנה כץ: כל עיכוב הרי עולה לו כסף, ולכן קבענו, אם הוא לא הציב את השלט כשהתחילה תקופת ההפקדה, לא יספרו לו את תקופת ההפקדה.

דפנה כץ: זו שיטת המקל והגזר.

יהודית נאות: את לא עונה על השאלה מי משלם.

דפנה כץ: אנחנו רוצים שזה יהיה היזם כי זה האינטרס שלו.

הלית ברק: זה לא עונה על החשש שחבר-הכנסת ביבי העלה.

דפנה כץ: זו יוזמה כלכלית של היזם, הוא עושה את זה בשביל לעשות רווחים כלכליים, לא מתוך ציונות.

דפנה כץ: זה אינטרס שלו, אז אנחנו שמים את זה על אחריותו ואנחנו אומרים לו: עד שלא תשים את השלט, לא יתחילו לספור את ה-60 יום של תקופת ההפקדה, ובתום התקופה אתה מחוייב להוריד את השלט.

הלית ברק: המוסד התכנוני צריך להגביל אותו בגודל, במיקום של ההצבה, שלא ישים את השלט מאחור, מתחת לשיח.

יהודה זמרת: בפועל היום הוועדות המקומיות והוועדות המחוזיות נותנות את נוסח הפירסום.

יהודה זמרת: אותו דבר פה.

יהודה זמרת: הוא בא ואומר: אני מציב שלט.

יהודה זמרת: אומרים לו מה הגודל.

יהודה זמרת: אני חושב שעוד אגרה, עוד מערכת ביורוקרטית לא מוסיפות לאף אחד.

דלית דרור: היזם עושה את זה, אבל שר הפנים יקבע בתקנות את גודל השלט, את גודל האותיות, המיקום.

דלית דרור: בתקנות תהיה התייחסות גם לערובה כדי להבטיח את הסרת השלט.

אמיל נחאס: אמנם קיבלתם שיהיה פירסום נוסף בשפה הערבית, אבל אני מבקש להביא את ההסתייגות שלי.

אמיל נחאס: אני מבקש שהפירסום יהיה גם בערבית בכל מקום ולא משנה אם באוכלוסיה אין ערבים.

הלית ברק: זה לא מה שסוכם.

דוד אזולאי: זה לא מקובל.

דוד אזולאי: אני לא מוכן שיהיה בכל מקרה שילוט גם בערבית.

דוד אזולאי: לגבי שפה נוספת, כפי שהחוק מחייב והחוק מתייחס לכך.

דפנה כץ: חשוב שהאוכלוסיה הערבית תקבל כיתוב בערבית במקומות שזה קריטי.

יהודית נאות: אני רוצה לומר לך שלכתוב בעברית במקום שיש בו רק אוכלוסיה ערבית, זה גם כן מצחיק, זה מקטין את האותיות הערביות.

דפנה כץ: בשכנה שיש בה עולים ממדינות חבר העמים, הגיוני לשים כיתוב לא בערבית.

אמיל נחאס: מה שאני רואה בפירסום בערבית הוא ממש על הפנים.

אמיל נחאס: אי-אפשר לקרוא את זה.

דוד אזולאי: הבעיה היא שהערבים יודעים עברית.

דוד אזולאי: היהודים לא יודעים ערבית.

יהודית נאות: אם נגיע למצב שהאפליה היחידה תהיה רק בעניין השפה, אז אנחנו נהיה מדינה מתקדמת.

דוד אזולאי: אני רוצה לסכם את הדיון.

דוד אזולאי: לאור ההערות שהעירה כאן הלית, אני מציע שנפנה את הצעת החוק לשלטון המקומי ולהתאחדות הקבלנים.

דוד אזולאי: אלה שני גורמים שחסרים פה.

אמיל נחאס: הם יבקשו להכשיל את זה.

דוד אזולאי: לא, לא.

דוד אזולאי: אל תהיה בטוח.

דוד אזולאי: אני חושב שהרשויות המקומיות דווקא יתמכו ברעיון.

דפנה כץ: בדרך כלל כשיש הצעה בכנסת שנדונה והיא לא מעניינם, הם לא רוצים בה, הם תמיד מגיעים לדיון.

דוד אזולאי: את צודקת, אני מסכים אתך.

דוד אזולאי: אבל למען הסדר הטוב נעשה את זה.

דוד אזולאי: למה לי שבקריאה שנייה ושלישית הם יבואו.

דוד אזולאי: אני רוצה להתקדם בקריאה ראשונה.

דוד אזולאי: אני מציע כך, מרכז השלטון המקומי יקבלו את הצעת החוק ונבקש את ההתייחסות שלהם, גם התאחדות הקבלנים וכל הגורמים הנמצאים כאן בדיון, ולאור ההערות שנאמרו כאן נגבש הצעת חוק עם כל התיקונים הנדרשים ונביא את זה לדיון חוזר בוועדה.

דוד אזולאי: אני מודה לכולם.

דוד אזולאי: ישיבה זו נעולה.