ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 105, 2000-06-06 10:40

דוד אזולאי: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת הנכבדים הנמצאים פה - אני אתחיל מימין לשמאל: חברת הכנסת פרופ' יהודית נאות, חבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת מוחמד כנעאן, יושב-ראש הכנסת אברהם בורג, חבר הכנסת איוב קרא, חבר הכנסת טלב אלסאנע, שכולם בוודאי מכירים אותו, וחבר הכנסת פרופ' משה ארנס.

דוד אזולאי: אני רוצה בראש ובראשונה להודות ליושב-ראש הכנסת על היוזמה הברוכה להוריד היום את כל ועדות הכנסת לדרום.

דוד אזולאי: לפני כשבועיים היינו בצפון, היום אנחנו בדרום ואני מאוד מקווה שהיוזמה הזאת רק תלך ותתפתח על מנת שאנחנו, חברי הכנסת, לא רק נשב במשכן הכנסת אלא נצא החוצה, נשמע את התושבים ונלמד את הבעיות.

דוד אזולאי: מי כמונו, חברי ועדת הפנים ואיכות הסביבה, מודע לכך שכאשר באים לשטח ושומעים את הבעיות, אין דומה מראה עיניים למשמע אוזניים.

דוד אזולאי: כאשר נתבקשתי, בעקבות פניה של יושב-ראש הכנסת, לקיים את הדיון של ועדת הפנים בישוב דריג'את שמחתי וברכתי על כך.

דוד אזולאי: אני חושב שטוב שחברי הכנסת יהיו כאן וישמעו את המצוקות האמיתיות, לא רק דרך התקשורת אלא גם יראו את הבעיות.

דוד אזולאי: יושבים כאן נציגים של משרדי הממשלה השונים.

דוד אזולאי: אנחנו נעלה את הבעיות ולקראת סוף הדיון נקבל החלטות.

דוד אזולאי: אני מודיע לכולם, שלא יהיו ציפיות שהיום נקבל החלטות לפיהן מחר יכירו בישוב דריג'את כישוב מוכר.

דוד אזולאי: אל לנו להשלות את עצמנו.

דוד אזולאי: הדיון הזה בוודאי ימשך גם בכנסת ואתם תהיו מוזמנים.

דוד אזולאי: ביחד נוכל להוביל מהלך שייאלץ את הממשלה להעלות על סדר יומה את הבעיות של הישובים הבדואים בכלל, והישוב דריג'את בפרט.

דוד אזולאי: כפי שהבנתי, הישוב קיים הרבה שנים ויש לו בעיות קשות.

דוד אזולאי: נציגי הממשלה שנמצאים כאן יצטרכו בוודאי לתת תשובות לשאלות שיעלו על-ידי חברי הכנסת.

דוד אזולאי: לאחר דברי הפתיחה הללו אני רוצה לכבד את יושב-ראש הכנסת ולאפשר לו להגיד כמה מלים.

דוד אזולאי: בבקשה אדוני היושב-ראש.

אברהם בורג: בוקר טוב.

אברהם בורג: שלום למארחים.

אברהם בורג: תודה למר אסחאק אבו-חמאד דריג'את ותודה לכל משפחות דריג'את.

אברהם בורג: זה לא ביקור ראשון שלי כאן.

אברהם בורג: זה גם לא ביקור ראשון שלנו בנגב.

אברהם בורג: אני רואה כאן הרבה פנים מוכרות מהמועצות ומהישובים השכנים.

אברהם בורג: כל פעם שאנו באים לכאן יש בזה מצד אחד תחושה גדולה מאוד של "אוי ואבוי, עוד לא הספקנו לעשות כלום ויש עוד כל-כך הרבה מה לעשות" ומצד שני אנו נתקלים בכל-כך הרבה מאור פנים, שעומד בניגוד למציאות שבה אתם מתקיימים.

אברהם בורג: הפעם זה איננו ביקור אישי.

אברהם בורג: אולי בפעם הראשונה בהיסטוריה של הכנסת, ואני חושב שבפעם הראשונה בהיסטוריה של הישובים, יש מיקוד כל-כך גדול של תשומת לב, באיזור בכלל ובנושאים שמטרידים אתכם בפרט.

אברהם בורג: לכן בחרתי לפתוח את יומי בנגב דווקא איתכם, על סמך מחוייבויות עבר, ואפילו סכסוכי עבר שהיו בינינו על נושאים שבהם אנחנו דנים, דווקא כאן ודווקא עכשיו.

אברהם בורג: ראשית, אני רוצה לברך את כל חברי הכנסת שבאו הנה.

אברהם בורג: חילקנו את חברי הכנסת בין ועדות שונות, בישובים שונים, ולכאן הגיעה נוכחות נכבדה ביותר של ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

אברהם בורג: וכפי שאמר היושב-ראש, באנו להקשיב לפני שאנחנו משמיעים.

אברהם בורג: הכנסת בעיני, על-פי תפיסת עולמי, איננה רק בית הנבחרים אלא היא אולי בראש ובראשונה בית הבוחרים.

אברהם בורג: הצעתי לנשיאות הכנסת, וההצעה התקבלה ללא שום התנגדות, שאנחנו אחת למושב של כנסת נוציא את הכנסת ואת ועדותיה לאיזור מאיזורי הארץ ונתפרס במקומות השונים כדי לשבת, להקשיב וללמוד.

אברהם בורג: כדבריו של יושב-ראש הוועדה, אינה דומה ראייה לשמיעה.

אברהם בורג: גם לראות, גם לשמוע, ויותר מאוחר, במקומות שצריך, גם להשמיע.

אברהם בורג: אני מאמין שדווקא במצב הזה, שבו הכנסת, בין השאר, נאבקת על מעמדה בציבור הישראלי, עם איזה תחושה של ניתוק מסויים של חברי הכנסת מהציבור הישראלי, דווקא התחברות מן הסוג הזה, התחברות בגובה העיניים למצוקות עצמן, לבעיות עצמן, לאתגרים באשר הם, תאפשר לנו שיחה הרבה יותר נכונה בין בוחר לנבחר, בין הכנסת לבין הציבור, בין השטח לבין המרכז בירושלים.

אברהם בורג: מלה אחת באשר לנושא שניצב כאן על הפרק, ובכך אני אסיים.

אברהם בורג: הרבה מאוד שנים אני שותף לאותם אנשים שחושבים שסוגיית ערביי ישראל בכלל, והבדואים בפרט, והישובים הלא מוכרים בפרט ובפרט, זה כתם שחור מאוד על המציאות הדמוקרטית בישראל.

אברהם בורג: אני לא יכול לבוא לציבור ולצפות ממנו את הציפיות שאני מצפה מציבורים אחרים כאשר אני לא משקיע את אותם דברים: בחינוך, בתשתית, בחיבורים האזרחיים באשר הם, במשאבים שיוקצו וכולי.

אברהם בורג: עמדת פתיחה שווה והזדמנויות שוות יביאו בסוף גם לתוצאות שוות.

אברהם בורג: אי אפשר לצפות רק למבחן התוצאות בלי להיות נכונים להיות מעורבים לאורך כל הדרך בשיפור התנאים ובסתימת החור השחור הזה, של 50 שנות כשלון של כל ממשלות ישראל.

אברהם בורג: חבר הכנסת דוד אזולאי ואני כבר הרבה מאוד זמן מתלבטים בנושא הזה.

אברהם בורג: אחת המסקנות, אני מניח, שתהיה מן הדיון הזה, שהכנסת היום אחרי-הצהרים, כאשר כל הדיונים מכל הוועדות יובאו בפני מליאת הכנסת, תתבע מן הממשלה להציג לה תוכנית מעשית-אופרטיבית בנושא הישובים הלא מוכרים.

אברהם בורג: אנחנו יודעים, ובשלב הזה אני מניח נשתדל לא לנקוט בצעד הזה, שאם לא תבוא תוכנית מצד הממשלה אנחנו נשקול - שנינו ובהרחבת המעגל לעוד חברי כנסת בוועדת הפנים של הכנסת ובוועדות אחרות - להסדיר בחקיקה את נושא הכפרים הלא מוכרים.

אברהם בורג: אני לא אשאר כאן עד סוף הישיבה כי אני רץ לכל הוועדות האחרות.

אברהם בורג: אני מבקש מאוד מאוד להודות לכל אנשי המקום שטרחו ועשו את הישיבה הזאת כמו שהיא.

אברהם בורג: מר אסחאק אבו-חמאד, אני מוכרח להגיד לך שאני שוקל להחליף את מזנון הכנסת ולמנות אותך אחראי עליו.

אברהם בורג: יכול להיות שזה יביא לשיפור גדול מאוד במצב.

אברהם בורג: אני רוצה להודות לאנשי הכנסת שעמלו להכין את הדבר הזה, לאנשי משרדי הממשלה השונים, למר יוסף שריקי מלשכת ראש הממשלה בנגב ולראשי הרשויות שבאו.

אברהם בורג: בקיצור, תודה לכולם.

אברהם בורג: אני מקווה שהביקור הזה יהיה מן הסוג שאותו נזכור ולא נצטרך להגיד בסוף - איך כתוב כאן: "הבטחות פוזרו ועפו עם הרוח".

אברהם בורג: היום הבטחות ייאספו ואני מקווה שבסופו של דבר גם יניבו פרי ותוצאה.

אברהם בורג: תודה רבה.

דוד אזולאי: תודה אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: לפני שהיושב-ראש יעזוב אותנו אני מבקש להעניק למר אסחאק אבו-חמאד דריג'את מזכרת קטנה מהכנסת ומוועדת הפנים.

דוד אזולאי: בבקשה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: תודה רבה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: לכבוד לי.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: תודה לכם.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: כבוד לכולנו שאתם נמצאים בקרבתנו.

דוד אזולאי: לאחר טקס הפתיחה אנחנו ניגש לעניין.

דוד אזולאי: סדר הדיון יהיה כדלהלן: נבקש את נציג הישוב לומר את דבריו.

דוד אזולאי: לאחר מכן ידברו נציגי הממשלה ורק בסוף חברי הכנסת.

דוד אזולאי: אנחנו כל הזמן מדברים והיום אנחנו רוצים לשמוע.

דוד אזולאי: אני מאוד מבקש שכל מי שמבקש את רשות הדיבור יעביר אלי את שמו, את תפקידו ואת המשרד שהוא מייצג.

דוד אזולאי: בבקשה אדוני.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: שלום לכולם.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: יושב-ראש הכנסת, יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת, חברי הכנסת, משרדי הממשלה, משרד ראש הממשלה בדרום, הרשויות המקומיות, ראשי ערים, אגודות, מורים, מנהלים ואורחים.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: האסיפה הזאת בדריג'את היא כבוד לי.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: כשאני רואה אתכם אני רואה את האור שיוביל אותנו להיות אזרחים שווי זכויות במדינת ישראל.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: הכנתי לעצמי נאום חוצב להבות אך קיפלתי את הנייר הזה והכנסתי אותו לכיס כי אני רוצה לדבר מהלב, את מה שיש על לבי.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני לא רוצה להתחשבן עם אף משרד ממשלתי.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: דיברו על קיצוניות, על פלישה, על הרבה דברים.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני רוצה לדבר על העובדה הקיימת, על אנשים, לא יותר ולא פחות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: זה ישוב שנקרא דריג'את המונה 1,700 נפש, שחיים בישוב הזה כבר 150 שנים, לאחר שעזבו את המערות שבהן גרו קודם לכן.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: המקום הזה היה משגשג בשנות ה-20, ה-30 וה-40.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: סבא שלי ניהל פה משק שעבדו בו הרבה משפחות מדרום הר חברון.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: הם התפרנסו פה ועשו את עבודתם כמו שצריך.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אנחנו, קבוצה קטנה, לקחנו את הדברים לידיים והמשכנו את ההיסטוריה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: בנינו את עצמנו בכוחות עצמנו, בלי תיווך של אף משרד ממשלתי.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: עד שנת 1987 לא היתה שום התנגדות לבנייה בדריג'את.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: כולם ראו את דריג'את כישוב מובן מאליו.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אחרי שנת 1987 החלו הריסות הבתים, המצוקות החלו, משפטים ממושכים ובעיות משפטיות בלתי נסבלות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני שואל שאלה: נכון שצריך לאכוף את החוק, אבל איפה החוק של כבוד האדם, חירותו וקיומו?

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: איך אתה יכול להרוס את ביתו של אדם שאין לו בית?

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: על איזה חוקים אתה מדבר כשאין לך סככה ובית?

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: איך אני יכול לגדל את הילדים שלי במדינת ישראל, שהיא מדינה נאורה, כאשר אין לי מים, אין לי חשמל, אין לי תשתיות, אין לי שירותים רפואיים ואין לי כלום?

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: כך לא בונים מדינה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: כמו שאמר יורם ארבל: "ככה לא בונים חומה".

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: האנשים קיימו עצמם בכוחות עצמם.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אתם רואים את הבניה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: נכון שיש בניה בלתי חוקית אבל עשינו את זה בעל-כורחנו.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: כאשר המדינה לא מחפשת פתרונות, פתרונות שהם על-פי רצון התושבים, אז בלתי אפשרי לעשות תוכניות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אי אפשר לעשות תוכניות על-פי שליפות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: בונים עיירה פה, עיירה שם.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אנחנו רואים את העיירות הללו.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אין לי זכות לדבר על העיירות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני אתן את זכות הדיבור לאנשים שגרים בעיירות והם יספרו על המצוקות שלהם ועל אינספור הבעיות שלהם.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: לי, כמי שיושב מהצד ורואה את השכנים שלי, יש חשש גדל מהקטע הזה שנקרא עיירות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אנשי דריג'את עברו מהמערות ובנו את בתיהם מאבן וטין, בתים שקיימים עד היום.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: בשנות ה-50 ניבנו פה בתים עבים.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: הבית שבו אני גר נבנה ב-1973 ולא הוצא לו שום צו הריסה ושום דבר.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: האנשים המשיכו להתפתח כאשר לא היתה שום התנגדות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: התושבים לקחו את החינוך כפרוייקט רציני.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: ישנם בישוב 27 ילדים שלומדים בגן טרום-חובה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אנחנו פתחנו את הגן על חשבוננו כי לא סופק לנו גן טרום-חובה בתוך בית-הספר.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני רוצה לציין דבר אחד גם לזכות רשות החינוך לבדואים.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני חושב שמשרד החינוך לפחות משקיע פה משהו, הוא עושה דברים לטובה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: יש הרבה דברים לא מושלמים אבל לפחות משרד החינוך משקיע.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: המשרדים האחרים אינם נמצאים בישוב.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אין לנו מרפאה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: האישה שלי צריכה ללכת לכסייפה, לחכות 4-5 שעות עם הילד ולחזור.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: זה תרגיל שנמשך 6 שעות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: זה עינוי ולא טיפול.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: בדריג'את יש לנו ועד ישוב של נציגי כל המשפחות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני במקרה יושב-ראש הוועד של הישוב, בהסכמה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: יש לנו פה כ-20 מורים, 2 עורכי-דין, 2 רופאים - אחד מנהל מרפאה בשגב-שלום והשני עובד באופן פרטי בבאר-שבע, 5 סטודנטים שחזרו מחוץ-לארץ ועושים עבודת סטאז' כדי לקבל את ההכשר להיות רופאים.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: יש לנו גם הרבה מורי דרך.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: מורי דרך למי?

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: דרך למדינת ישראל.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני מזדהה עם המדינה שלי, והמדינה שלי צריכה לדאוג לי ולא לעשות אפליות כלפי.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: יש פה הרבה מנהלי חברות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: שיעור האבטלה פה הוא 0%.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: משרד העבודה והרווחה לא צריך לדאוג, אין לו מה לעשות פה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: כל האנשים עובדים בעבודה אחת או בשתי עבודות והכל נעשה בכוחות עצמם.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: העובדים של דריג'את משלמים למדינת ישראל כל חודש קרוב ל-500,000 שקל במיסים אך במשך יותר מ-20 שנים המדינה לא השקיעה בנו כלום.

השאלה שלי היא: אני רוצה לדבר על העיירות, כי אין לי ברירה.

השאלה שלי היא: אנחנו ערבים, אנחנו בדואים.

השאלה שלי היא: מה לעשות, אנחנו לא אשכנזים, לא טורקים ולא רוסים.

דוד אזולאי: גם אנחנו לא אשכנזים.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: המצוקה של האנשים היא בשל כך שבאים לחשוב בשבילנו: הבית הזה מתאים לך, הסגנון הזה מתאים לך, העיירה הזאת מתאימה לך ואתה תשגשג בה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אנחנו לא ראינו שום שגשוג באף עיירה בדרום.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: תמיד העיירות של הבדואים הן עיירות בהמתנה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: מה זאת אומרת?

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: מקימים שכונה של אנשים שמסכימים לתיזה של הכפר ואומרים: תמתינו עד 30 שנים עד שיבוא האחרון שרוצה לעבור לעיירה ורק כשתשלימו את המלאכה נתחיל להשקיע בתשתיות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: זאת לא הדרך.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: צריך לתת מרחב מחיה מגוון לאנשים, כמו שנותנים ליהודים.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: יהודי יכול לחיות בבאר-שבע, אך הוא יכול לחיות גם במיתר, בכרמים או בהר עמשא (שם יש 2-3 בתים שיש להם את כל התשתיות).

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: האם אני יכול לחיות רק במתכונת של עיירה?

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני צריך לעבור מהגמל לעיירה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: הדבר הזה לא יכול להיות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני פונה לוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, אני פונה ליושב-ראש הכנסת ולכל אדם בר דעת.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני רוצה להגיד דברים ברורים.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אנחנו אזרחי מדינת ישראל.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אין לנו מדינה אחרת.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: מצרים איננה המדינה שלנו, ירדן היא לא המדינה שלנו ופלשתין היא לא המדינה שלנו.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: המדינה שלנו היא מדינת ישראל.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: מדינת ישראל צריכה לדאוג באופן שוויוני לכל אזרחיה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: דריג'את היא עובדה קיימת.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אף אחד לא יכול למחוק אותה בתוכניות אלה ואחרות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: צריך לבדוק את העניינים כפי שהם.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני פונה אליכם בהתרגשות לקחת את הדברים לידיים ולבדוק את העניינים כפי שצריך לבדוק אותם.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: לא על-ידי אנשים שרוצים לחשוב בשבילי ולחשוב בשביל כולם.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אם טוב לי, טוב לכולם.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אם אנשי עומר מרגישים טוב, צריכים גם בתל-שבע להרגיש טוב.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אי אפשר לעשות הבדלות בין קבוצות שונות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני מחזק את ידיכם.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני מודה לכם מאוד על הכבוד הזה שעשיתם לנו, כשבאתם וקיימתם את הישיבה כאן.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני מודה בשם כל המשפחה שלי, בשם כל התושבים כאן לכל מי שטרח ובא אלינו מהצפון כדי לשמוע את הטיעונים ואת הבעיות שאנחנו מתמודדים איתן.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: תודה לכם וברוכים הבאים.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור למר משה פאול, ראש מועצת בני שמעון, בבקשה.

משה פאול: אני שמח להתארח כאן.

משה פאול: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשי רשויות, נכבדים, מארחים, תודה על ההזדמנות שניתנה לי כשכן, ואני חושב שכן טוב, להיות נוכח כאן היום ולהשמיע לכם, חברי הכנסת, את מה ששכנים חושבים וצריכים לומר ביום כזה.

משה פאול: אני מברך את הוועדה ואת הוועדות בכלל שירדו לנגב.

משה פאול: זה יום חשוב לנגב, בוודאי אחרי דוח מבקר המדינה.

משה פאול: אנחנו חייבים למצוא את הדרכים איך לחזק את הנגב בכלל, ובפרט את הישובים הבדואים ואת הישובים הבלתי מוכרים.

משה פאול: אני גם רוצה לברך את מר יעקב כץ, שנכנס השבוע לתפקידו במינהלת הבדואים, מינהלה שהיתה חסרה יושב-ראש במשך תקופה ארוכה מאוד.

משה פאול: הוא איננו נוכח כרגע אך נמצא כאן נציגו.

אמציה תבואה: הוא יכנס מחר לתפקידו.

אמציה תבואה: עד היום אני ממלא מקומו.

דוד אזולאי: מר יעקב כץ התקשר אלי אתמול והתנצל על שהוא לא יוכל להגיע ואני הסכמתי לכך.

דוד אזולאי: יושב פה ממלא מקומו.

משה פאול: אני בכל זאת מברך אותו להצלחה, בין אם הוא כאן ובין אם לא.

משה פאול: אני חושב שזה הזמן להצעות אופרטיביות.

משה פאול: על הכנסת ועל הממשלה לקבל החלטות מעשיות לגבי עתיד הישובים הבלתי מוכרים בנגב.

משה פאול: צריך להחליט על הקמת מועצה מרחבית אחת לישובים הבלתי מוכרים, שתרכז את המאמץ ותיתן תשובה.

משה פאול: אנשים ייבחרו אליה בצורה דמוקרטית וינהלו את ענייניה.

משה פאול: צריך להקים את המועצה הזאת שתטפל בישובים ולאו דווקא במרחב.

משה פאול: יש פה קבוצות ישובים שונים.

משה פאול: המועצה האזורית בני שמעון קיבלה החלטות מטעמה והעבירה אותן לידיעת הממשלה.

משה פאול: היא לא נענתה בינתיים על-ידי שר הפנים לגבי המסמך שהעברתי גם לכם.

יהודית נאות: אתם לא היחידים.

משה פאול: אנחנו חושבים שהנושא הזה חייב פתרון.

משה פאול: צריך להנחות את ועדת השמות ולשים לב לא לקרוא לביר-הדאג' "עין הדג" וכל מיני שטויות מהסוג הזה.

משה פאול: צריך לקרוא שמות לישובים על-פי תושביהם ועל-פי ערכיהם.

עסאם מח'ול: לכל ישוב יש שם.

משה פאול: אי אפשר להמציא שמות סתם כך, מנותקים מכל מציאות.

משה פאול: צריך לעודד ולתמוך בשיתופי פעולה בתוך האיזור, בין ההנהגות המקומית ובין התושבים.

משה פאול: זאת פעולה שאנחנו לפחות התחלנו בה יחד עם העיר רהט, יחד עם עזיידנה(?

משה פאול: ) צפון.

משה פאול: ניסינו גם עם הטרבין, דבר שבינתיים לא עולה יפה.

משה פאול: אני מקווה ששיתופי הפעולה האלה יעלו יפה בהמשך.

משה פאול: אני חושב שכל פעולה שתיעשה במרחב צריכה להיות בהסכמה בין התושבים, בין השכנים היהודים לשכנים הבדואים, בין אם הם בעיר מסודרת, בעיירה מסודרת, ובין אם הם בישוב בלתי מוסדר.

משה פאול: חייבים להגיע להבנה ולשיחות דרך הרשות לפיתוח הנגב.

משה פאול: לא צריך להקים כל מיני פורומים חדשים.

משה פאול: יש את הרשות לפיתוח הנגב, שנמצאת באחריותו של המשרד לתשתיות לאומיות.

משה פאול: יש לה ממונה שיצא עכשיו עם יושב-ראש הכנסת לוועדה הבאה.

משה פאול: צריך לתת לה את הכוח.

משה פאול: צריך לתת לה תקציב - התקציב שלה מוגבל וקטן - על מנת שתפעל לטובת כל תושבי הנגב.

משה פאול: אני חושב שהתחשבות בצרכי האוכלוסיה, בין היהודית ובין הבדואית, תביא לפתרון.

משה פאול: אני מברך את הוועדה שוב.

משה פאול: תודה רבה.

משה ארנס: אולי תוכל לומר לנו מאיזה ישוב אתה ואיזה ישובים נמצאים במועצה שלך.

משה פאול: אני חבר קיבוץ חצרים.

משה פאול: מזה שנה וכמה ימים אני מכהן בתפקידי כראש המועצה האזורית בני שמעון.

משה פאול: במועצה האזורית בני שמעון 12 ישובים יהודיים: 4 מושבים ו-8 קיבוצים, וכ-7,000 תושבים מהאוכלוסיה הבלתי מוסדרת.

משה פאול: מהמועצה האזורית בני שמעון יצאו הישובים רהט, חורה ולקיה.

משה פאול: המועצה הזאת היתה פעם חצי מדינה והיום היא רק רבע.

משה ארנס: זה לא כולל את דריג'את?

משה פאול: זה לא כולל את דריג'את.

משה פאול: תחום השיפוט של המועצה מגיע עד צומת שוקת.

איוב קרא: לאיזה מועצה שייך הכפר דריג'את?

משה פאול: לפי דעתי למדינה.

משה פאול: זה שטח גלילי.

טלב אלסאנע: מה מספר התושבים במועצה האזורית בני שמעון ומה תחום השיפוט של בני שמעון?

משה פאול: תחום השיפוט של בני שמעון כ-450,000 דונם, והוא מצטמצם והולך.

משה פאול: לפני זמן מה העברנו כ-10,000 דונם בהסכמה לטובת רהט, תוך שיתוף פעולה רב מאוד, גם בנושא הקמת איזור תעסוקה משותף.

משה פאול: האוכלוסיה היהודית מונה כ-5,700 תושבים.

משה פאול: יעד המועצה הוא להכפיל את האוכלוסיה ב-5 שנים.

משה פאול: זה חשוב מאוד.

משה פאול: ויש, כפי שאמרתי, כ-7,000 תושבים בישובים הבלתי מוסדרים.

עסאם מח'ול: מה היעד לצמיחה לגבי התושבים בישובים הבלתי מוכרים?

משה פאול: אני לא אחראי על המגזר ואני לא מציג יעדים לאוכלוסיה הזאת.

משה פאול: צריך לסדר את מי שקיים היום.

טלב אלסאנע: האם האוכלוסיה הבדואית שנמצאת בתחום השיפוט של בני שמעון משתתפת בבחירות למועצה האזורית בני שמעון?

משה פאול: לא.

משה פאול: האוכלוסיה הבדואית שנמצאת בתחום המועצה האזורית בני שמעון אינה משתתפת בבחירות.

משה פאול: הם לא השתתפו בבחירות האחרונות על-פי החלטת בג"ץ בגלל בעיות טכניות.

משה פאול: להערכתי האוכלוסיה הבדואית בתחום המועצה בני שמעון, ובכלל בנגב, צריכה להיות תחת רשות בדואית, מועצה אזורית בדואית.

משה פאול: זאת גם החלטת מליאת המועצה, כפי שהעברתי לכם.

משה פאול: אני חושב שכל אחד צריך לנהל את ענייניו לעצמו.

משה פאול: תודה לכם.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור למר ג'בר אבוכף, יו"ר המועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים.

דוד אזולאי: אתה הכתרת את עצמך כמועצה שאינה קיימת?

דוד אזולאי: אתה מייצג את הישובים הבלתי מוכרים.

ג'בר אבוכף: המועצה הזאת קיימת כבר 3 שנים.

ג'בר אבוכף: שלום לכולם, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת דוד אזולאי, אתה לא מכיר במועצה אבל התושבים פה מכירים בה.

ג'בר אבוכף: יש 70,000 אנשים במועצה האזורית הזאת שמכירים בה אבל אתה לא רוצה להכיר.

ג'בר אבוכף: זאת בעיה אחרת.

ג'בר אבוכף: מספיק שוועדת המעקב הערבית מכירה בה.

ג'בר אבוכף: גם הרבה חברי כנסת, גם מבין אלו הנמצאים כאן, מכירים בה.

ג'בר אבוכף: אני מתחיל דווקא בצד הקשה ביותר, בעניין המדיניות של אי-ההכרה.

דוד אזולאי: תתחיל ואני אענה לך.

דוד אזולאי: אין בעיה.

ג'בר אבוכף: המדיניות של הממשלה גרמה לכך שיש 45 כפרים לא מוכרים שלא מקבלים שום שירות, פרט לחינוך.

ג'בר אבוכף: יש 12 בתי-ספר, שהחוק מחייב, אך בתי-הספר הללו מרוחקים מהאוכלוסיה וצריך להסיע את הילדים עשרות קילומטרים בשביל שיגיעו לבית-הספר.

ג'בר אבוכף: אנחנו דרשנו לפני כמה חודשים מהוועדה ברשותו של השר אורון שהם יתחיל להכיר בכפרים חדשים.

ג'בר אבוכף: קיווינו שהוועדה הזאת תתחיל לעבוד.

ג'בר אבוכף: לצערנו הרב הוועדה הזאת לא עשתה שום דבר והיא אימצה את ההחלטה שהתקבלה על-ידי הליכוד בתקופת נתניהו, להקים שתי עיירות: מרעית ובית פלט.

ג'בר אבוכף: אתם נמצאים בכפר דריג'את, שאמור להיכלל במרעית.

ג'בר אבוכף: התוכנית היא לנשל את כל הבדואים בדרך תל שוקת-ערד מהקרקעות שלהם ולאסוף אותם במקום אחד, במרעית.

ג'בר אבוכף: אף אחד לא שאל אתם ולא בירר מה הם רוצים.

ג'בר אבוכף: התושבים לא רוצים את העיירה הזאת פה.

ג'בר אבוכף: אנשים רוצים שיכירו בישובים שלהם ובכפרים שלהם.

ג'בר אבוכף: הנה, אתם נמצאים בדריג'את ואין שום סיבה שלא תכירו בהם.

ג'בר אבוכף: זה אחד הכפרים מבין 45 הכפרים שאנחנו דורשים, במועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים, להכיר בהם.

ג'בר אבוכף: לצערנו הרב הוועדה בענייני הבדואים לא אימצה שום דבר עד עכשיו.

ג'בר אבוכף: לנו במועצה האזורית יש תוכנית לערביי הנגב ב-2020.

ג'בר אבוכף: בתוכנית זאת יש פתרון לכל הכפרים הבדואים בנגב, עם תוכנית שמופקדת במחוז בבאר-שבע ושיש צורך לדון עליה ולפתור את הבעיות על-פיה.

ג'בר אבוכף: ידידי מר משה פאול אמר שצריכה לקום מועצה אזורית.

ג'בר אבוכף: המועצה האזורית קמה לפני 3 שנים והיא עובדת עכשיו ומתפקדת.

ג'בר אבוכף: מר פאול אמר לנו שהוא נדיב ושהוא נתן משטח השיפוט שלו אבל לצערי הרב קודמו סיפח 7,000 דונם מהשטח של אבוכף.

ג'בר אבוכף: מחצית מהכפר אום בטין סופחה למועצת עומר, כולל שני בתי קברות.

ג'בר אבוכף: המועצה האזורית עומר מתחילה להסית נגד הבדואים.

ג'בר אבוכף: אין לה שום צורך ב-7,500 דונם.

ג'בר אבוכף: יש הרבה תושבים מעומר שמתנגדים לכך והם מזדהים איתנו.

ג'בר אבוכף: הסיפוח הזה הוא בעינינו סיפוח לא יפה.

ג'בר אבוכף: זה לא מאפשר לחיות בשלום באיזור.

ג'בר אבוכף: שטח השיפוט של עומר, שבה יש 6,500 תושבים, הוא 20,000 דונם.

ג'בר אבוכף: הם משתלטים על איזורים של הכפרים שלנו, כמו אום בטין.

ג'בר אבוכף: בחומר שאספתי מוועדת הגבולות התברר שוועדת הגבולות לא גמרה את כל התהליך של הגדרת הגבולות.

דוד אזולאי: מתי הוקמה ועדת הגבולות?

ג'בר אבוכף: לפני 4 שנים.

ג'בר אבוכף: היא עבדה בחשאיות כל הזמן ואנחנו לא ידענו שום דבר.

דוד אזולאי: האם אף פעם לא הופעתם בפני הוועדה?

ג'בר אבוכף: אף פעם לא הופענו בפני הוועדה.

ג'בר אבוכף: יש לי מכתבים ששלחנו ליושב-ראש הוועדה, שם אמרנו שהוא טועה.

דוד אזולאי: האם הוועדה סיימה את עבודתה?

ג'בר אבוכף: הוועדה לא סיימה את העבודה שלה.

יחזקאל לביא: היא סיימה והמליצה.

ג'בר אבוכף: הוועדה לא סיימה את העבודה שלה.

ג'בר אבוכף: מי שעשה סיבוב בג'יפ הוא מר פיני בדש, ראש מועצת עומר, והוא צד בעניין.

ג'בר אבוכף: זה לא חוקי.

ג'בר אבוכף: דבר שני, אנחנו לא קיבלנו שום הודעה שמספחים חצי מהכפר שלנו.

ג'בר אבוכף: ודבר שלישי, יש שם הרבה דברים לא נכונים.

ג'בר אבוכף: אנחנו הולכים לבג"ץ נגד הסיפוח הזה.

ג'בר אבוכף: חלק מהכפר שלנו נמצא בשטח השיפוט של המועצה האזורית בני שמעון.

ג'בר אבוכף: מר פאול, היתה התכתבות בינינו ואני יודע שהיתה לך כוונה לשחרר את השטחים שאנחנו יושבים עליהם ועוד כמה כפרים לא מוכרים.

ג'בר אבוכף: אני בירכתי על זה.

ג'בר אבוכף: אבל להפתעתי הסיפוח הזה נעשה, וזה לא באשמתך.

ג'בר אבוכף: אבל אנחנו נילחם ביחד, בדרכים הנכונות, לבטל את הסיפוח הזה ולהחזיר את הקרקעות לבעליהן.

ג'בר אבוכף: למעשה מועצת עומר סיפחה 5,000 תושבים מ-3 כפרים: הכפר אום בטין אבוכף, עין קינן ועוד כפר אחד.

ג'בר אבוכף: במכתבים שראינו נכתב שאין תושבים במקומות האלה ושנמצא שם רק שבט טרבין -אסאנע והם עומדים להתפנות.

ג'בר אבוכף: אנחנו דורשים מהוועדה לשקול בכובד את ראש את המעשה שנעשה בסיפוח הכפר אום בטין ולהחזיר את הגבולות לקדמותם, כפי שהיו.

ג'בר אבוכף: אנחנו שכנים טובים, יש בינינו שכנות טובה.

ג'בר אבוכף: אנחנו לא מעוניינים לקלקל את היחסים בינינו לבין שכנינו.

ג'בר אבוכף: כך גם אמרנו לכל תושבי עומר.

ג'בר אבוכף: אנחנו מזמינים אותם כל הזמן אלינו.

ג'בר אבוכף: יש בינינו קשר ואנחנו לא ניתן לאף אחד לקלקל את היחסים.

ג'בר אבוכף: אנחנו נמשיך לחיות בדו-קיום.

ג'בר אבוכף: את המאבק נגד סיפוח הכפר שלנו אנחנו נמשיך לנהל, יחד עם אנשי עומר, עם חברי כנסת ועם הוועדות השונות במשרד הפנים.

ג'בר אבוכף: אנחנו נדאג להחזיר כל דבר למקומו ולהגיע להכרה בכפרים הלא מוכרים.

ג'בר אבוכף: אני יודע שהארכתי אבל יש לי הרבה מה לומר.

ג'בר אבוכף: אני צריך לדבר על גני ילדים.

ג'בר אבוכף: בכפרים הבלתי מוכרים יש 12 בתי-ספר שמשרתים 70,000 נפשות.

ג'בר אבוכף: עומדים עכשיו להקים גני טרום-חובה על-יד בתי-הספר האלה.

ג'בר אבוכף: אנחנו דורשים שהגנים האלה יוקמו בריכוזי האוכלוסיה או בשכונות המפוזרות ולא על-יד בית-הספר.

ג'בר אבוכף: הילדים לא יכולים לנסוע למרחקים כה גדולים.

דוד אזולאי: כמה תלמידים יש לכם בישוב דריג'את?

תשובה: 240 תלמידים.

ג'בר אבוכף: באום בטין יש לנו 270 תלמידים.

ג'בר אבוכף: היתה החלטה להקים 4 בתי-ספר, שני בתי-ספר תיכון ושני בתי-ספר יסודיים.

ג'בר אבוכף: בתקופה האחרונה הופתענו לגלות ששני בתי-הספר היסודיים לא קמו אלא הציבו אותם על-יד בתי-הספר האחרים.

ג'בר אבוכף: זה לא משרת את האוכלוסיות הרחוקות.

ג'בר אבוכף: אנחנו דורשים שיקימו עוד בתי-ספר במקומות המרוחקים.

ג'בר אבוכף: היה אמור השנה להיות מוקם בית-ספר תיכון אחד בכפרים הלא מוכרים והשני בשנה הבאה.

ג'בר אבוכף: לפי התכנון בית-הספר היה אמור לקום באום בטין אבל משום מה החליטו להקים אותו בבית פלט.

ג'בר אבוכף: בינתיים התוכנית של הכפר הזה מוקפאת והתושבים הגישו בג"ץ נגד הקמתו.

ג'בר אבוכף: התושבים לא רוצים עיירה, כמו פה במרעית.

ג'בר אבוכף: לכן אין כל הצדקה לדחות עוד את הקמת בית-הספר הזה.

ג'בר אבוכף: הבנתי מרשויות החינוך שגם השנה בית-הספר לא יקום.

ג'בר אבוכף: זה יוצר מכשולים בפני התלמידים שלנו, ובמיוחד בפני התלמידות, שלא הולכות לבית-הספר.

ג'בר אבוכף: אנחנו מקווים שהוועדה הזאת תשקול בכובד ראש לשים קץ לסבל של הבדואים בכפרים הלא מוכרים ולהכיר במועצה האזורית כמועצה מוניציפלית שתיתן שירות לכל הכפרים.

ג'בר אבוכף: אנחנו במועצה האזורית עובדים לפי תוכניות, ולא לפי דיבורים כמו שהיה עד עכשיו.

ג'בר אבוכף: תודה רבה.

דוד אזולאי: תודה לך.

דוד אזולאי: רשות הדיבור למר רועי פלד, נציג שר החקלאות, שהוא יושב-ראש ועדת השרים לענייני בדואים.

רועי פלד: אני מבין שאני הראשון מבין אנשי הממשלה שמדבר כאן.

רועי פלד: צריך להתחיל בשורה התחתונה.

רועי פלד: עובדה היא ש-10 חודשים אחרי הקמת מהמשלה אין שום שינוי משמעותי בשטח, אין את השינויים להם קיווינו ושאמרנו שנפעל לקדם אותם.

רועי פלד: אני מהסוף אנסה ללכת להתחלה.

רועי פלד: אני רוצה להגיד משהו בסיסי על המציאות של האזרחים הבדואים בנגב.

רועי פלד: כשבאים לעסוק בנושא של ערביי ישראל אפשר להגיד במידה רבה שעוסקים גם בנושא של בעיות בין המדינה לאזרחים הפלשתינאים, שמלוות בבעיות לאומיות ובמתחים נוספים שמקשים אולי על הפיתרון.

רועי פלד: בנגב אין טענה כזאת.

רועי פלד: אי אפשר להגיד שיש מתיחות לאומית בין המדינה לתושבים הבדואים.

רועי פלד: אני חושש מאוד שנכון יהיה לומר שהמתיחות הזאת הולכת ונוצרת.

רועי פלד: במידה רבה הזנחה שנמשכת 51 שנים, ועוד שנה אחת, השנה האחרונה, רק הולכת ומחריפה את המתיחות הזאת ויוצרת אותה, בלי שיש לזה סיבה ממשית.

רועי פלד: השייך ג'בר אבוכף דיבר על התוכניות עליהן דנו בוועדה.

רועי פלד: אני רוצה להגיד כמה דברים על מדיניות הממשלה הנוכחית ועל הביצוע בממשלה הנוכחית.

רועי פלד: לצערי קשה לדבר על מדיניות אחת של הממשלה.

רועי פלד: נכון שהוקמה ועדת שרים לנושא הזה.

רועי פלד: הוועדה הזאת מזה כמה חודשים לא פועלת, כמו עוד כמה דברים במדינה שלא פועלים, במשבר הקואליציוני, שהיום הוא משבר בין ראש הממשלה לבין הסיעה של יושב-ראש הוועדה, והוא לא כאן כרגע.

רועי פלד: העובדה היא שבגלל משברים כאלה ואחרים הוועדה הזאת משותקת וההחלטות שכבר נתקבלו לא מתבצעות.

רועי פלד: מה אפשר לעשות?

רועי פלד: יש דברים שאפשר לעשות, ויכול להיות שיש מקום שגם הוועדה תעשה את זה.

רועי פלד: בעצם כשוועדת-המשנה לענייני בדואים של ועדת השרים למגזר הערבי התחילה לעבוד, התוכנית שלה היתה לכנס צוות שיחד עם האוכלוסיה הבדואית יתחם לעצמו זמן של חצי שנה ויכין תוכנית.

רועי פלד: אומנם יש כבר המון תוכניות בשטח.

רועי פלד: שייך ג'בר אבוכף הזכיר אחת מהן אך הוגשו עוד כל מיני תוכניות.

רועי פלד: במה התוכנית שיכינו תהיה שונה?

רועי פלד: אל"ף, היא תחייב את הממשלה.

רועי פלד: בי"ת, יהיו לה כמה נקודות מוצא אחרות.

רועי פלד: לצערנו עד היום רוב התוכניות הסתכלו על הצרכים של הממשלה, על הצרכים של המדינה, והעמידו אותם במידה רבה כסותרים את הצרכים או את הזכויות של הבדואים אזרחי המדינה.

רועי פלד: מה שאפשר לעשות, והממשלה יכולה לעשות, והשרים אורון, וילנאי וביילין שלקחו את זה על עצמם מבקשים להתחיל לעשות - כעת הם תקועים בגלל המשבר - הוא לשבת עם האוכלוסיה הבדואית ולהתחיל לעבור על שורת הנושאים.

רועי פלד: אנחנו מדברים בראש ובראשונה על נושא ההכרה בישובים, או הקמת ישובים נוספים וחדשים לאוכלוסיה הבדואית.

רועי פלד: אני לא רוצה פה סתם להגיד, האם הפתרון יהיה להקים 50 ישובים או 100 ישובים או 15 ישובים, כי זה לא יהיה רציני.

רועי פלד: בגלל זה גם אי אפשר לעשות את זה מהיום למחר.

רועי פלד: במשך תקופה צריך לשבת צוות שמוסמך לעשות את זה מטעם הממשלה, עם קבוצה שמייצגת את האוכלוסיה הבדואית, או קבוצות שיהיו מורכבות ממייצגים של כל ישוב, ולהגיע עם כל ישוב להסכמות.

רועי פלד: ההסכמות האלה לא צריכות להיות בנויות על התיזה שהיתה קיימת כל השנים, איך להוציא כמה שיותר קרקע מידי הבדואים ולרכז אותם בכמה שפחות ישובים.

רועי פלד: זאת באמת המדיניות שהיתה נהוגה על-ידי הממשלה הקודמת.

עסאם מח'ול: היא היתה נקוטה על-ידי כל הממשלות הקודמות.

רועי פלד: בהחלטות הראשונות של הממשלה הנוכחית הוחלט לשנות אותה.

רועי פלד: בין היתר, רק אזכיר משהו ששייך ג'בר אבוכף התייחס אליו ואני רוצה קצת לתקן.

רועי פלד: הממשלה הקודמת החליטה להקים עד 5 ישובים נוספים לאוכלוסיה הבדואית.

רועי פלד: אחת ההחלטות הראשונות של ועדת השרים, בתחילת עבודת ועדת-המשנה לענייני הבדואים, היתה להתקדם עם הקמת 5 הישובים האלה, להוריד את המגבלה של עד 5, ולהיכנס להידברות ולהחליט אם יקומו עוד 5, עוד 15 או עוד 55, לפי הצרכים של האוכלוסיה.

רועי פלד: יש את נושא השירותים, שהממשלה מחוייבת לספק לאוכלוסיה.

רועי פלד: בהקשר הזה צריך להגיד כמה דברים.

רועי פלד: דוקא דריג'את היא דוגמא נוחה בשבילנו, כשאנחנו יושבים במקום הזה, כי פה האוכלוסיה הצליחה להקים את עצמה בצורה מאוד נוחה.

רועי פלד: יש שירותים שהממשלה מחוייבת לספק לאזרחים.

רועי פלד: יש בתוך הממשלה עמדות שונות בנושא הזה.

רועי פלד: יש שירותים שלא צריכים להיות קשורים לשאלה האם אדם עובר לגור בישוב קבע או לא עובר לגור בישוב קבע.

רועי פלד: למשל הנושא של אספקת מים, שכבר הוחלט עליו ויש לו תקציב אך הוא לא מתבצע.

רועי פלד: פה לוועדת הפנים של הכנסת יכול להיות מקום לומר את דברה.

רועי פלד: אין פה בעיה של תקציבים אלא יש בעיה של נכונות ללכת קדימה.

יהודית נאות: יש פה קצת היפוך תפקידים.

יהודית נאות: אנחנו ועדת כנסת ואתם הממשלה.

רועי פלד: נכון, יש פה היפוך תפקידים.

רועי פלד: סליחה, אין פה היפוך.

רועי פלד: לוועדת כנסת יש את המקום שלה גם לומר לממשלה מה צריך לעשות, איזה שינויים צריך לעשות ובאיזה מהירות.

רועי פלד: אני אומר בגלוי, היום בתוך הממשלה יש עמדות שונות בנושא הזה.

רועי פלד: לצערי בגלל זה היא לא זזה.

רועי פלד: אני לא אומר דברים חדשים והם לא מוסתרים.

טלב אלסאנע: אולי תאמר לוועדה האם לשר החקלאות, כיושב-ראש ועדת השרים, יש תוכנית מגובשת לפתרון הבעיות, אחרי שחלפה כבר שנה מאז קיבל את התפקיד?

טלב אלסאנע: לפחות תוכנית, אם לא ביצוע.

רועי פלד: תוכנית כוללת אין.

רועי פלד: אם רוצים להכין את התוכנית הזאת ברצינות אז צריך להכין אותה יחד עם האוכלוסיה.

יחזקאל לביא: למען הדיוק, השר אורון הוא יושב-ראש של ועדת-משנה של ועדת השרים.

יחזקאל לביא: לא של ועדת שרים.

דוד אזולאי: גם ועדת משנה היא ועדת שרים.

רועי פלד: אני ציינתי את זה.

רועי פלד: העובדה היא שיש את הגוף שנקרא "מנהלת הבדואים", שיכול לקדם בצורה משמעותית את פתרון הדברים האלה.

רועי פלד: הוא כפוף היום למינהל מקרקעי ישראל ולמשרד התשתיות הלאומיות.

רועי פלד: זה בסיסו של הוויכוח: האם הוא כפוף למשרד התשתיות הלאומיות או שתתממש החלטת ממשלה שכבר התקבלה והגוף הזה יעבור לשליטת משרד ראש הממשלה ואז תופעל מערכת שיקולים אחרת לגמרי.

רועי פלד: האם השיקול הוא רק מזווית הראיה של הצרכים של מינהל מקרקעי ישראל והצרכים התשתיתיים או מזווית הראיה של משרד ראש הממשלה, שרואה קשת רחבה של נושאים שצריך לבחור ביניהם?

דוד אזולאי: האם ועדת השרים הזאת התכנסה בקדנציה הזאת פעם אחת?

רועי פלד: הוועדה התכנסה 6 פעמים.

רועי פלד: היא לא התכנסה ב-4 החודשים האחרונים בגלל העובדה שהיא קיבלה החלטות שהיא לא היתה מסוגלת לבצע, כיוון שהשר לתשתיות לאומיות לא השתתף בוועדה ובעצם כרגע בידו הסמכות להפעיל את המערכות האלה.

יהודית נאות: משבר ש"ס משפיע על המים פה.

רועי פלד: אני רוצה לומר דבר אחרון, שהוזכר קודם, שאני חושב שוועדת הפנים מאוד קשורה אליו, לנושא של העברת השטחים ממועצה אזורית בני שמעון למועצה המקומית עומר.

רועי פלד: אין לי מה להוסיף על מה שאמר ראש המועצה האזורית.

רועי פלד: זה צעד שאין בו, גם לדעת השר אורון, היגיון.

רועי פלד: פנינו לשר הפנים בבקשה לשנות את ההחלטה הזאת.

רועי פלד: אנחנו מתמודדים עם זה חודשים ארוכים, עם הפתרון של בעיית השכנות הלא מוצלחת בין שבט טרבין-אסאנע לבין עומר.

רועי פלד: ועדת המשנה הצליחה לקבל החלטה, שכבר אושרה בממשלה ויש לה תוקף של החלטת ממשלה, להקים ישוב חדש לשבט הטרבין באיתור שיוסכם על שבט הטרבין, להבדיל מאיתור של הממשלה הקודמת שניסו לכפות עליהם.

טלב אלסאנע: האם יש ערעור על ההחלטה האחרונה?

רועי פלד: אין ערעור, היא כבר תקפה כהחלטת ממשלה.

דוד אזולאי: האם שבט הטרבין מסכים למקום מסויים?

רועי פלד: שבט הטרבין מסכים למקום שהוחלט עליו עכשיו.

רועי פלד: ההחלטה נתקבלה אחרי הידברות עם שבט הטרבין ולא בניסיון לכפות.

רועי פלד: אני רוצה לומר שבזמן שאנחנו מגיעים להסכמה עם שבט הטרבין, אותה החלטה על העברת שטחים לעומר יוצרת בעיה חדשה.

רועי פלד: כנראה שיהיה לנו מה לעשות כל השנים.

רועי פלד: צריך לנסות להוציא את הבעיות מהבריכה בזרם יותר גדול מאשר מכניסים אותן.

עסאם מח'ול: מה הבעיה?

רועי פלד: מעבירים שטחים שיושבים עליהם מתיישבי אום בטין לתוך מועצה אזורית עומר.

טלב אלסאנע: יוצרים מהדורה ב' של בעיית טרבין-אסאנע.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור למר עקל אל עטרש, יו"ר העמותה לשלום, אחווה ודו-קיום בישראל.

דוד אזולאי: אני מבקש מכל הדוברים, עד עכשיו לא הקפדתי על הזמן.

דוד אזולאי: מרגע זה אני מגביל את הדוברים ל-5 דקות.

עקל אל עטרש: יושב-ראש הוועדה, חברי הכנסת הנכבדים, כבוד לנו לראות אתכם.

עקל אל עטרש: אני רגיל לראות חברי כנסת רק לפני הבחירות.

עקל אל עטרש: אנחנו באמת גאים ומרגישים טוב שאתם נמצאים איתנו פה.

טלב אלסאנע: כנראה שהבחירות מתקרבות.

עקל אל עטרש: אני בן לשבט שיש בו 3,000 תושבים.

עקל אל עטרש: יש לנו בשבט בית-ספר שבו לומדים 1,200 תלמידים.

עקל אל עטרש: בספר הבוחרים רשומים 1,000 בוחרים מהשבט שלי (למי שזה מעניין אותו).

עקל אל עטרש: חברי הנכבדים, אני שומע הרבה, מאז שנולדתי, שאני בעיה.

עקל אל עטרש: אני לא יודע אם אני בעיה.

עקל אל עטרש: אנחנו הבדואים, תאמינו לנו שאנחנו לא בעיה.

עקל אל עטרש: אנחנו חיים על השטחים שלנו, אנחנו לא פולשים.

עקל אל עטרש: אני חייתי בשבט אלעטרש, נולדתי שם לאם ואב ששייכים לאותו שבט, ולהם יש תעודות זהות ישראליות.

עקל אל עטרש: הם לא היגרו, לא עולים חדשים ולא שום דבר.

עקל אל עטרש: כשמדינת ישראל רצתה לפתור את הבעיה של מיליון עולים, היא פתרה אותה בצ'יק צ'ק.

עקל אל עטרש: היא הזרימה תקציבים, נתנה רווחה ושירותים, אפילו פתחה אולפנים כדי שילמדו את השפה וישתלבו בחיי המדינה.

עקל אל עטרש: אנחנו מנסים בכל כוחנו להשתלב בחיי המדינה ולפעמים לא נותנים לנו.

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך שכאשר העולים הגיעו לכאן הם קיבלו מה שנתנו להם אבל אחר-כך הם עברו.

דוד אזולאי: אבל אתם רוצים מה שאתם רוצים.

עקל אל עטרש: אתה מחזיר אותי קצת להיסטוריה.

עקל אל עטרש: כשקמה מדינת ישראל היא אספה את הבדואים בשלושה איזורים.

עקל אל עטרש: אני נולדתי ב-1956 ועל הדברים האלה רק שמעתי ולא חוויתי אותם.

עקל אל עטרש: באותו זמן היו כ-12,000-13,000 בדואים.

עקל אל עטרש: אבל כשהמדינה קמה והתבססה והכל זרם כשורה אמרו להם: רבותי, תחזרו לשטחים שלכם.

עקל אל עטרש: אשכול ז"ל אמר להם: אתם אזרחי מדינת ישראל, ניתן לכם לבחור, ניתן לכם תעודות זהות, הכל טוב ויפה.

עקל אל עטרש: אבל מאז חלפו הרבה שנים ולא השתנו הרבה דברים.

עקל אל עטרש: רבותי, לא יכול להיות שבשנת 2000 במדינה דמוקרטית ונאורה אנחנו לא נקבל שירותים חברתיים.

עקל אל עטרש: בשבט שלי אין טיפת חלב ואין מרפאה.

עקל אל עטרש: הבת שלי נשרה מהלימודים מכיוון שאין בית-ספר תיכון בישוב.

עקל אל עטרש: עוד יגידו שכבדואי יש לי מנטליות כזאת ומנהגים אך אין זה נכון.

עקל אל עטרש: אני רציתי שהיא תלמד אבל לא היה בית ספר תיכון.

עקל אל עטרש: היא למדה בבית-הספר עד כיתה ט' ועמדה כל יום בכביש.

עקל אל עטרש: מישהו מהשבט הגיע לשם, שאל אותה למה את עומדת כל יום בכביש ואמר שהיא דומה לכך וכך.

עקל אל עטרש: אז היא עזבה את הלימודים והיום היא יושבת בבית.

עקל אל עטרש: כדוגמתה יש מאות בנות בשבט שלי.

עקל אל עטרש: אם לא יתנו לנו אפשרויות מתאימות ללמוד, להתקדם ולהשתלב בחיי המדינה אז אנחנו נהווה תמיד בעיה ותמיד תבואו לבקר אצלנו, ונשמח לראות אתכם, ותגידו שאתם תפתרו ותעשו.

עקל אל עטרש: הרבה הבטחות שמענו, גם מחברי כנסת וגם משרים.

עקל אל עטרש: פה ההזדמנות להודות לחבר הכנסת משה ארנס, שבאמת הלך לקראתנו.

עקל אל עטרש: אבל כל ממשלה נדונה לכך שיש לה תקופת כהונה קצרה והיא לא מספיקה לעשות הרבה דברים.

עקל אל עטרש: גם כעת אנחנו רואים את הענן שבא מרחוק אבל אנחנו מקווים שממשלת השלום תאריך ימים ותמשיך להוביל את הדברים בצורה נכונה.

עקל אל עטרש: הבעיות החברתיות מאוד מציקות לנו ומכשילות אותנו.

עקל אל עטרש: כשאני מסתובב בערים באר-שבע ודימונה אני רואה ששם האזרחים מקבלים את כל השירותים.

עקל אל עטרש: ואז אני נכנס לשבט שלי ורואה את ההבדל ואת הפער.

עקל אל עטרש: המדינה שלנו מאוד קטנה.

עקל אל עטרש: בסך הכל כמה קילומטרים מפרידים בין באר-שבע לבין ריכוז השבטים ואתם רואים את ההבדל, מפה ועד השמיים.

עקל אל עטרש: זה לא יכול להיות.

עקל אל עטרש: אנחנו אזרחים.

עקל אל עטרש: בשנות ה-2000 לא יכול להיות שמשאית של משרד הבריאות תסתובב ותיתן שירותים בריאותיים.

עקל אל עטרש: תתארו לעצמכם מה יקרה אם אישה הרה בחודש התשיעי להריונה תעלה במדרגות המשאית כדי לקבל איזה זריקה ותיפול מהמשאית.

עקל אל עטרש: זה קורה במדינת ישראל ולא באיזה ג'ונגל באפריקה.

עקל אל עטרש: יסלחו לי החברים שאני אדבר על השבט שלי.

עקל אל עטרש: השבט נמצא במקום מאות שנים.

עקל אל עטרש: ממש כואב לי כשאני שומע שמתייחסים אלינו כאל פולשים, כשאומרים שהבדואים השתלטו.

עקל אל עטרש: אני לא ארשה לעצמי להשתלט על השטח של אחרים.

עקל אל עטרש: לא ארשה לעצמי לקחת איזה חלקה קטנה מחבר שכן יהודי, שאני מאוד רוצה לחיות איתו בשלום ושהוא ירגיש שאנחנו באמת נאמנים אחד לשני.

עקל אל עטרש: היושב-ראש מבקש ממני לא להאריך.

עקל אל עטרש: תודה רבה לכם.

עקל אל עטרש: שמחנו לראות אתכם, אהלן וסהלן.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לד"ר יצחק נבון, מהפורום לדו-קיום בנגב.

דוד אזולאי: אני מבקש ממך להגיד לנו כמה מלים על הפורום הזה ולאחר מכן תיכנס לבעיות של הישובים.

דוד אזולאי: בבקשה.

יצחק נבון: הפורום שלנו מאגד פעילים ממקומות שונים בנגב, יהודים וערבים.

יצחק נבון: מטרתו להביא לשיתוף פעולה בין יהודים לערבים, להבנה בין-תרבותית בין יהודים לערבים בנגב, ולהיאבק על זכויות האזרח של התושבים בנגב, על בסיס יהודי-ערבי, על בסיס הבנה משותפת שהפרה של זכויות אזרח בסופו של דבר תפגע בכולם.

יצחק נבון: אני רוצה לברך את ועדת הכנסת שבאה לקיים את ישיבתה בכפר הבלתי מוכר דריג'את.

יצחק נבון: עצם קיום הישיבה בכפר בלתי מוכר מהווה צעד מאוד חשוב של פריצת ההכחשה הממשלתית הקיימת ביחס לבעיית הכפרים הבלתי מוכרים.

יצחק נבון: על כך תבואו על הברכה.

יצחק נבון: אני רוצה לפנות אליכם, פנייה נואשת של אזרח בנגב, להמשיך ולפרוץ את המדיניות הקיימת, שמכחישה את המציאות בנגב ושאומרת שכל הבדואים ירוכזו בעיירות, שאינן מתאימות לאורח חייהם, לקהילות שלהם ולתרבות שלהם, וזאת על מנת לפנות אדמות להתיישבות יהודית.

יצחק נבון: אני חושב שהמדיניות הזאת היא מדיניות הרת אסון.

יצחק נבון: היא מדיניות שאיננה מאפשרת את קיומה של האוכלוסיה שחיה תחת החוק הזה.

יצחק נבון: רבותי המחוקקים, חובתו של החוק היא בראש ובראשונה לדאוג לפתרונות קיום לאוכלוסיות שחיות תחתיו.

יצחק נבון: חוק שאיננו מתמודד עם בעיות הקיום של האוכלוסיות מוביל לאנרכיה.

יצחק נבון: את האנרכיה הזאת אנחנו רואים היום בנגב בצורות של הזנחה, של התפתחות ישובים ללא תכנון, ללא שירותים, ללא יכולת לדאוג לתושבים שלהם וללא קיום של זכויות אזרח בסיסיות.

יצחק נבון: תושב הישובים הבלתי מוכרים בנגב היום איננו יכול לבנות את ביתו כחוק, איננו יכול לקבל כתובת כחוק, איננו יכול להצביע לרשות מוניציפלית כחוק, איננו יכול להקים תשתיות מינימליות כחוק, כולל מים, חשמל, ביוב, שירותי בריאות, חינוך, רווחה וכן הלאה.

יצחק נבון: הוא איננו יכול, ולא באשמתו, לחיות במסגרת החוק.

יצחק נבון: החוק דוחק אותו לשוליים של קיום שאינם מאפשרים, לא פיתוח ולא מימוש זכויות, שלא מאפשרים קיום אלמנטרי שאזרח במדינה דמוקרטית מודרנית זכאי לו.

יצחק נבון: המדיניות הזאת, שראוי לה לעבור מן העולם, מובילה להפרה מאסיבית של זכויות אדם ולתופעות חברתיות קשות מאוד.

יצחק נבון: ראוי להכיר בכפרים הבלתי מוכרים.

יצחק נבון: אני רוצה להצטרף לקריאתו של שייך ג'בר אבוכף, שנשמעה כאן קודם לכן, להכיר ב-45 הכפרים הבלתי מוכרים במקום שבו הם נמצאים, בלי להזיז אף אחד לשום מקום, בלי להתחיל להגלות אוכלוסיות מפה לשם.

יצחק נבון: צריך לאפשר להם פתרונות מוניציפליים ובסופו של דבר פתרונות קיום.

יצחק נבון: רבותי, אתם המחוקקים ועליכם לדאוג לחוק.

יצחק נבון: אי אפשר לנפנף בחוק מול פני האזרחים ולהרוס את בתיהם או להעניש אותם כאשר אין בחוק פתרונות לקיומם הקהילתי והאישי.

יצחק נבון: שמנו לב שוועדת השרים החליטה להקים ישוב, בניגוד למדיניות הכללית של הממשלה, לטרבין-אסאנע.

יצחק נבון: הישוב הזה מוקם לא משום רצונו של שבט טרבין-אסאנע אלא משום שיש מישהו בעומר שהחליט שטרבין-אסאנע צריכים לעבור ממקום אחד למקום אחר.

יצחק נבון: אומרים שטרבין-אסאנע הסכימו.

יצחק נבון: אני חייב להודות שאני מאוד סקפטי בעניין הזה של ההסכמה.

יצחק נבון: חלקם הסכימו וחלקם לא הסכימו.

דוד אזולאי: מצד אחד שמענו פה אדם שמייצג את הישובים האלה שאמר לנו שיש הסכמה.

דוד אזולאי: אדוני אומר שאין הסכמה.

דוד אזולאי: אני מקבל את מה שאתה אומר.

דוד אזולאי: אני מכיר את זה, שלא תמיד מקבלים הסכמה מלאה של כל החמולה.

דוד אזולאי: איך אתה רואה את הפתרונות?

יצחק נבון: אגיד לך מה לפי דעתי חשוב פה.

יצחק נבון: בנקודה הספציפית הזאת התכלס הוא שאחרי עשרות שנים שהם גרים במקום לא יפונו משם אנשים בכוח.

דוד אזולאי: את זה אני מבין ואת זה גם הם אומרים.

דוד אזולאי: השאלה היא מה הפיתרון.

יצחק נבון: מי מקרב טרבין-אסאנע שרוצה לעבור לישוב החדש, שיעבור ויבורך.

יצחק נבון: אני אברך אותו.

יצחק נבון: מי שלא רוצה לעבור, אין לפנות אותו בכוח.

יצחק נבון: אל תיתנו לדחפורים להרוס נקודות שאנשים יושבים בהן.

דוד אזולאי: אז בכל זאת הישוב ימשיך להיות בלתי מוכר.

דוד אזולאי: אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

טלב אלסאנע: הרי זה נמצא בתחום השיפוט של עומר.

טלב אלסאנע: זה לא בלתי מוכר.

יצחק נבון: ראשית, הוא יכול להיות ישוב נוסף במקום שבו הוא נמצא, תלוי כמה אנשים יהיו שם.

יצחק נבון: ושנית, 20 שנה הם חיים בעומר.

יצחק נבון: 20 שנה עומר לא הוציאה אפילו מסמך רשמי אחד שקשור בטרבין-אסאנע ולא דאגה לזרזיף אחד של מים עבור שבט טרבין-אסאנע.

יצחק נבון: הם בשטח השיפוט של עומר ואין שום סיבה שמועצת עומר תשלול מהם את זכויות האזרח האלמנטריות.

יצחק נבון: האם מועצת עומר יכולה להגיד שהיא לא מכירה במשפחת טרבין-אסאנע, לא רוצה אותה, לא לוקחת מהם מיסים ולא נותנת להם שירותים?

יצחק נבון: אן כן, אז מה יפריע לה מחר בבוקר להגיד שהיא לא רוצה את משפחת לוי, לא מכירה אותה, לא רוצה ממנה מיסים ולא נותנת לה שירותים?

יצחק נבון: איזה מין דבר זה?

יצחק נבון: איך יכולה מועצה מקומית להחליט למי מהתושבים שגרים בשטח המועצה מגיעות זכויות ולמי לא מגיעות זכויות?

יצחק נבון: אין דבר כזה.

יצחק נבון: לא יכול להיות דבר כזה.

יצחק נבון: אם יהיה להם רצון לעבור למקום אחר, כל אחד על בסיס אינדיבידואלי, בבקשה.

יצחק נבון: אני פונה אל הוועדה ומבקש מכם למנוע את מה שעלול פה לקרות, שחלק יעברו וחלק לא יעברו והמדינה תנסה לגרש בכוח את אלה שלא יעברו.

יצחק נבון: אני מבקש מכם למנוע את התופעה הזאת כי שוב תהיה פה פגיעה מאסיבית בזכויות האזרח של התושבים.

דוד אזולאי: אני מצפה, בפורום כזה שיש בו יהודים וערבים, שכאשר אדוני קם ומדבר הוא יציע לנו פיתרון ענייני.

איוב קרא: שנוכל למסד אותו, להמליץ עליו, ללכת בכיוונו.

קריאה: נחזיר אותם לתל חסיף.

קריאה: זה הבית שלהם.

דוד אזולאי: השאלה שלי היא האם הגופים הממשלתיים, כל מקבלי ההחלטות, מזמינים את הפורום שלכם, שאני מניח שהוא פורום מכובד, וקיבלתי את נייר העמדה שלכם, ושומעים אתכם?

דוד אזולאי: האם אתם מציגים את הדברים בפניהם?

יצחק נבון: אנחנו מקפידים לשלוח הרבה מאוד דואר להרבה מאוד גורמים ממשלתיים.

יצחק נבון: מידי פעם אנחנו מקבלים תשובות.

יצחק נבון: אני חייב לציין שהתשובות שאנחנו בדרך כלל מקבלים הן סתמיות למדי.

יצחק נבון: אני לא יכול להגיד שיש בהתכתבויות שלנו משום סממן של התקדמות לעבר פתרונות של הבעיות האלה.

יצחק נבון: אני רוצה לסכם ולומר שאני מבקש ממחוקקי הוועדה הזאת לדאוג לקיום חובותיו של החוק ביחס לאוכלוסיה הבדואית.

יצחק נבון: דהיינו, לדאוג לפתרונות קיום לאוכלוסיה הזאת ובראש ובראשונה להביא להכרה בישובים הבלתי מוכרים ולמנוע פתרונות אלימים כלפי האוכלוסיה הזאת, שיש בהם פינוי, גירוש, נישול או כיוצא באלה פעולות כוחניות.

יצחק נבון: תודה רבה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך, אדוני, ברור שכולנו לא רוצים פינוי באלימות ובכוח, זה בוודאי מקובל גם עלינו.

דוד אזולאי: אני חושב שגם התושבים פה וגם אלה שלא מסכימים עם כל מה שנאמר רוצים את הדברים האלה.

דוד אזולאי: אבל הייתי מצפה לשמוע ממך איזה פתרונות.

דוד אזולאי: גם אם אתה לא יכול להציג את הפתרונות כרגע אני אשמח מאוד לקבל אותם ממך בכתב.

דוד אזולאי: הגד לנו מה הם לדעתכם הפתרונות שיכולים לענות על הבעיות.

דוד אזולאי: אני לא מצפה שתיתנו לנו פתרונות שיענו על כל המצוקות של כל השבטים, אבל לפחות פתרון שיענה לדרישת הרוב.

דוד אזולאי: לא ננהל כרגע דו-שיח.

דוד אזולאי: אשמח מאוד אם תוכל להגיש לוועדה מסמך ונוכל לקיים על כך דיון.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לד"ר יונס אבו-רביעה, בבקשה.

יונס אבו-רביעה: אני מצטרף לכל הברכות.

יונס אבו-רביעה: שאלה אחת לא נשאלה פה: מדוע יש כפרים בלתי מוכרים?

יונס אבו-רביעה: למה במשך 50 שנה לא הכירו בכפרים בלתי מוכרים, ומצד שני יש עוד 7 עיירות בדואיות קיימות?

יונס אבו-רביעה: אף אחד פה לא נגע בשאלה הזאת.

יונס אבו-רביעה: אני רוצה לדבר קצת על ההיסטוריה.

יונס אבו-רביעה: יש לבדואים היום תביעות על קרוב ל-700,000 דונם בנגב.

יונס אבו-רביעה: הבדואים שלא רוצים להתפנות ולהיכנס לעיירות הקיימות נמצאים פיזית על פני שטח של 300,000 דונם.

יונס אבו-רביעה: אלה הם הבדואים שנמצאים בפזורה, או בכפרים הבלתי מוכרים, לא חשוב איך קוראים לזה.

יונס אבו-רביעה: ברגע שמדינת ישראל תכיר בהם ותפתור את הבעיה של אדמות הבדואים, יבואו על פתרונן חלק גדול מאוד מהבעיות של הכפרים הבלתי מוכרים.

יונס אבו-רביעה: למדינת ישראל יש פתרון לקרקעות הבדואים.

יונס אבו-רביעה: יש חוק שהועבר בכנסת שמאפשר לכל בדואי שיש לו מעל 400 דונם לקבל 20% מהשטח בטאבו ופיצויים כספיים, שאני מתבייש להגיד מה הם.

יונס אבו-רביעה: אני משבט שהוא בעליהן של אדמות רבות בנגב.

יונס אבו-רביעה: אני מודיע כאן שאנחנו מסרבים עשרות שנים לקבל את הפיתרון הזה מכיוון שזה צחוק.

יונס אבו-רביעה: בנגב יש מיליוני דונמים.

יונס אבו-רביעה: כל הבעיה של הבדואים מתמצית במאות אלפי דונמים.

יונס אבו-רביעה: כל נציגי הממשלה יאמרו לכם שהבעיה של הבדואים היא בעיית קרקעות.

יונס אבו-רביעה: הייתי בישיבות ממשלה וקראתי פרוטוקולים.

יונס אבו-רביעה: למעשה הבעיה היסודית של הבדואים בנגב היא הפחד של המדינה שהבדואים ישתלטו על אדמות המדינה.

יונס אבו-רביעה: לפחד הזה אין בסיס והוא פחד מדומה.

יונס אבו-רביעה: זה טיעון שבו משתמשים חלק ממשרדי הממשלה בנגב שרוצים לשכנע את אלה שנמצאים בירושלים ולא יודעים מהי המציאות.

יונס אבו-רביעה: אנחנו חיים מצויין בנגב בשכנות אזרחית טובה.

יונס אבו-רביעה: הבעיה של הבדואים הפסיקה להיות הבעיה של הבדואים והיא היום הבעיה של היהודים.

יונס אבו-רביעה: לכן היא גם תתחיל עכשיו להיפתר מכיוון שהיהודים בנגב, שאיכפת להם מעצמם ומהבדואים, לוחצים.

יונס אבו-רביעה: הבעיה תיפתר בגלל שאנחנו נהפכנו לא לבעיה של עצמנו אלא לבעיה של כל הנגב.

יונס אבו-רביעה: אני צופה שחורות אם לא תיפתר הבעיה הזאת.

יונס אבו-רביעה: אני שוב חוזר, הבעיה המרכזית היא בעיית הקרקעות ולא שום בעיה אחרת.

יונס אבו-רביעה: תודה רבה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לראש עיריית רהט, מר ג'ומעה אלקססי.

ג'ומעה אלקססי: (מברך את הנוכחים בערבית).

ג'ומעה אלקססי: בראשית דברי, אני מברך את יושב-ראש הוועדה, את חברי הכנסת, את משרדי הממשלה, ראשי הרשויות, ידידי מר משה פאול, שייכים, מוכתרים, נכבדים.

ג'ומעה אלקססי: אני חושב שעבור האוכלוסיה הבדואית היום הוא יום גדול.

ג'ומעה אלקססי: טוב שנזכרו בנו אחרי 52 שנים.

ג'ומעה אלקססי: אני חושב שיש לנו פה בעיה גדולה.

ג'ומעה אלקססי: אני לא רוצה לדבר על הישובים הלא מוכרים.

ג'ומעה אלקססי: הרי יש פה הרבה אנשים שידברו על הנושא הזה וכולם יסבירו לכם, ובטח אתם גם תעשו סיור.

ג'ומעה אלקססי: ביקרתם בחלק ניכר מהישובים.

ג'ומעה אלקססי: אני רוצה לדבר על ישוב שהיום נחשב לעיר הבדואית הגדולה במדינת ישראל.

ג'ומעה אלקססי: העיר?

ג'ומעה אלקססי: מי ששומע מהעיתונות ומהטלוויזיה חושב שהעיר הזאת היא באמת עיר ואם במדינת ישראל, המדינה הדמוקרטית היחידה במזרח התיכון.

ג'ומעה אלקססי: אבל רבותי, אני אומר לכם, כראש רשות אני מתבייש להיות ראש רשות כמו העיר רהט.

ג'ומעה אלקססי: זה נובע מהרבה סיבות.

ג'ומעה אלקססי: כשתכננו את הישובים האלה לא תכננו אותם כישובים מודרניים שיירצו להתגאות בהם באלף השלישי.

ג'ומעה אלקססי: הלכו והקימו ישובים רק כדי לעשות מהם מכלאות, בכדי שנהיה העבדים של היהודים, כדי שאנחנו נעבוד בקיבוצים, במושבים ובמפעלים.

דוד אזולאי: אתה רוצה להגיד לי שרהט זה מכלאה?

ג'ומעה אלקססי: מכלאה היא עוד מלה טובה מדי בשביל רהט.

ג'ומעה אלקססי: אם תבוא היום לרהט תיראה - יש לי מחסור ב-60 כיתות, יש לי מחסור ב-80 גני טרום-חובה וב-16 גנים לגילאי 5.

ג'ומעה אלקססי: יש לי תקציב של 3.5 מיליון ש"ח לפיתוח שטח של 8,000 דונם.

ג'ומעה אלקססי: אני לא יכול לתת שירותים או לבנות כבישים.

דוד אזולאי: האם רק אתה בבעיה הזאת?

ג'ומעה אלקססי: ברשותכם, אשווה את רהט לאופקים.

ג'ומעה אלקססי: ברהט יש היום 33,000 תושבים ואילו באופקים - 21,000 תושבים.

ג'ומעה אלקססי: התקציב הרגיל של אופקים הוא 156 מיליון שקל ואילו התקציב הרגיל של רהט הוא 85 מיליון ש"ח.

ג'ומעה אלקססי: תקציב הפיתוח של רהט הוא 3.7 מיליון ש"ח ואילו תקציב הפיתוח של אופקים הוא 26 מיליון ש"ח.

ג'ומעה אלקססי: ברהט אין מפעלים ויש בה מעל 50% אבטלה, אין תעסוקה ואין שום דבר.

ג'ומעה אלקססי: תוכל להשוות את זה לאופקים, שאתה בוודאי מכיר אותה.

ג'ומעה אלקססי: אני פונה מפה לאחי, נכבדי הישובים.

ג'ומעה אלקססי: אל לכם לקחת דוגמא מהישוב רהט.

ג'ומעה אלקססי: אנחנו רוצים שתישארו בישוביכם.

ג'ומעה אלקססי: כשאני נמצא פה ורואה שבישוב דריג'את יש 0% אבטלה, זה מדהים בהשוואה לרהט.

ג'ומעה אלקססי: באה אלי אישה שבעלה עובד באילת במשך 27 ימים בחודש וחוזר לרהט למשך 3 ימים בחודש.

ג'ומעה אלקססי: אין לה 500 שקל כדי לקנות חלב מטרנה לילדים שלה.

ג'ומעה אלקססי: למה?

ג'ומעה אלקססי: "כי היתה לנו מסורת".

ג'ומעה אלקססי: מר אסחאק אבו-חמאד שכח גם להגיד שבדריג'את מגדלים צאן ואז הנשים יכולות להשיג חלב ולהכין גבינה וחמאה וגם למכור אותם.

דוד אזולאי: זה גם יותר בריא.

ג'ומעה אלקססי: ואילו ברהט אנשים לא יכולים לגדל את זה.

ג'ומעה אלקססי: ברהט הפכנו לאנשים שרק עובדים, יוצאים ב-7 בבוקר, או ב-5 בבוקר, וחוזרים בשעה 8 בלילה.

ג'ומעה אלקססי: רק עובדים וישנים.

ג'ומעה אלקססי: אני מפה מודה לראש מועצת בני שמעון, שהוא האדם היחיד שמכיר במצוקה של הבדואים.

ג'ומעה אלקססי: אני מברך אותו.

ג'ומעה אלקססי: אני רוצה פה גם את תמיכתכם.

ג'ומעה אלקססי: הגיע הזמן להקים עבור הישובים הבדואים רשות מוניציפלית שתטפל בבעיות שלהם, אם זה בחינוך, אם ברווחה ואם בתעסוקה.

ג'ומעה אלקססי: שנית, אני מברך אותו גם כי היום אנחנו הולכים לישוב לדוגמא, להקמת איזור תעסוקה משותף.

ג'ומעה אלקססי: אני גם רוצה את עזרתכם בכדי שנוכל לקדם את הנושא הזה.

ג'ומעה אלקססי: הבחור היה אצלי לכמה ישיבות ולמד את הבעיות שיש לנו בישוב.

ג'ומעה אלקססי: אני פונה גם לידידי הבדואים.

ג'ומעה אלקססי: אני באמת גאה.

ג'ומעה אלקססי: שמתי לב היום שכל אלה שנאמו היו אנשים צעירים, ילידי המדינה, ולא השייכים המסורתיים הנכבדים.

ג'ומעה אלקססי: כל פעם אנחנו עושים חאפלות, שוחטים כבשים לכבוד שרים וראשי ממשלות ובסופו של דבר אנחנו מקבלים בעיטה באחורנו.

ג'ומעה אלקססי: יש היום למגזר הבדואי תמיכה הן בשמאל והן בימין.

ג'ומעה אלקססי: אנחנו ישבנו גם עם הימין וגם עם השמאל.

ג'ומעה אלקססי: כולם מבטיחים.

ג'ומעה אלקססי: אני חושב שאולי הגיע הזמן לחוקק חוק במדינת ישראל.

ג'ומעה אלקססי: אנחנו יודעים שיש הרבה חוקים שלא מתבצעים, ויש דברים שכאשר רוצים אותם הם מייד מתבצעים.

ג'ומעה אלקססי: למשל פה הסבירו על טרבין-אסאנע ועומר.

ג'ומעה אלקססי: רק קצת היסטוריה.

ג'ומעה אלקססי: שבט טרבין-אסאנע היו גרים בדיוק איפה שקמה אופקים.

ג'ומעה אלקססי: העבירו אותם מאותו שטח והקימו את הישוב האופקים.

ג'ומעה אלקססי: זה היה עוד לפני שהוקמה עומר.

ג'ומעה אלקססי: עכשיו באה הרשות המוניציפלית עומר - - - יש תכנון.

ג'ומעה אלקססי: אנחנו לא חיים בחלל ריק.

ג'ומעה אלקססי: עם כל הכבוד לוועדה וכל הכבוד לשרים, אבל אם בתכנון, בתמ"א 35 ובתמ"א 4, לא מוזכרים בכלל אוכלוסיות הבדואים, אתם יכולים גם עכשיו לקבל החלטות ואני אומר לכם, ההחלטות הללו לא יתבצעו.

ג'ומעה אלקססי: מי שקרא את דוח מבקר המדינה האחרון ראה שמשרד הפנים לא מטפל בנו בנגב.

ג'ומעה אלקססי: הטיפול היחיד שהוא עוסק בו הוא לנסות לנשל אותנו מאדמתנו.

עסאם מח'ול: משרד הפנים מטפל בכם, על-ידי נישול.

ג'ומעה אלקססי: יש לנו היום מקור פרנסה, כשרוב אוכלוסיות הבדואים מגדלות כבשים.

ג'ומעה אלקססי: הלכה מדינת ישראל והקימה את "הסיירת השחורה" והיום היא רודפת אחרינו.

ג'ומעה אלקססי: בשביל מה?

ג'ומעה אלקססי: אומרים לי שזאת הסיירת הירוקה אבל היא "סיירת שחורה".

ג'ומעה אלקססי: אני פונה אליכם.

ג'ומעה אלקססי: אנחנו לא רוצים סיירת שחורה.

ג'ומעה אלקססי: אנחנו כבר אנשים משכילים שיכולים לתכנן.

ג'ומעה אלקססי: אם תבואו אלי לרהט אוכל לתת לכם, ואת זה חילקתי כבר לכל השרים, תוכניות, תוכניות מגירה ותוכניות לשנת 2020 בנושאים כמו חינוך, רווחה, תשתיות, ביוב ומים.

ג'ומעה אלקססי: יש תוכניות איך אנחנו רוצים לראות את רהט בעוד 20 שנה, וכך לגבי כל הישובים.

ג'ומעה אלקססי: יש היום צוות משכיל, שאנחנו יכולים להפקיד את הדברים בידיו.

ג'ומעה אלקססי: אני מצפה שבסופו של דבר תצליחו בתפקידכם.

ג'ומעה אלקססי: אדוני היושב-ראש, אני אישית מכיר אותך ויודע שיש לך רצון טוב.

ג'ומעה אלקססי: מפה אני מוסר גם ליושב-ראש הכנסת שיהיו לו יום של בילוי נעים בנגב ושיהיה לו גם קל בשאר הועדות.

ג'ומעה אלקססי: מרתיח אותי הדוח האחרון של משרד הפנים, שאומר שהבדואים חיים מחסות.

ג'ומעה אלקססי: אנחנו לא חיים מחסות.

ג'ומעה אלקססי: אנחנו גרים בנגב עוד לפני שמר דנינו בא ממרוקו, שכולם יידעו את זה.

ג'ומעה אלקססי: אני פה מזהיר.

ג'ומעה אלקססי: אולי השר, שהיה שר בטחון, מכיר את הדיעות שלי.

ג'ומעה אלקססי: הצהרתי לפני שנתיים שאם לא יפתרו את הבעיות, האינתיפדה תבוא מהנגב.

ג'ומעה אלקססי: תודה רבה לכם ולהתראות.

דוד אזולאי: חבל מאוד שסיימת בכזאת נימה, שהאינתיפדה תבוא מהנגב.

דוד אזולאי: אני מצפה מראש עיריה שבכל זאת ימתן את דבריו וידאג שהאנשים יהיו מתונים.

דוד אזולאי: זה לא מכובד, לא לך ולא לעיר שאתה מייצג, ובוודאי לא לתושבים.

דוד אזולאי: התושבים לא רוצים אינתיפדה אלא הם רוצים פתרונות.

דוד אזולאי: חבל מאוד.

דוד אזולאי: גם הייתי מציע לך שתחזור בך מהדבר הזה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור למר מוחמד אבו-אלהיג'א, יושב-ראש אגודת הארבעים, בבקשה.

מוחמד אבו-אלהיג'א: אני מהצפון, מאגודת הארבעים.

מוחמד אבו-אלהיג'א: אני חי את בעיית הכפרים הלא מוכרים מאז שנת 1978, שאז עדיין לא היה קיים המונח "כפר לא מוכר".

מוחמד אבו-אלהיג'א: אני נולדתי בכפר לא מוכר ששמו עין חוד.

מוחמד אבו-אלהיג'א: חבר הכנסת ארנס, אנחנו נפגשנו לפני חודשיים בתל-אביב ודיברנו.

מוחמד אבו-אלהיג'א: אני יושב-ראש אגודת הארבעים ואני מייצג את הבעיה הזאת כבר הרבה שנים.

מוחמד אבו-אלהיג'א: מצאנו כל מיני פתרונות, הן בצפון והן בדרום, והצגנו אותם לממשלה.

מוחמד אבו-אלהיג'א: הפתרונות בצפון חלקם יוצאים לדרך אבל באיטיות רבה מאוד.

מוחמד אבו-אלהיג'א: הבעיה מתחילה מכך שמשרדי הממשלה מנסים להנחית פתרונות על תושבים ומתייחסים לתושבים האלה כאל מי שאינם אזרחי מדינת ישראל.

מוחמד אבו-אלהיג'א: במשך שנים התושבים בנגב נלחמים על זכותם להיות אזרחי מדינת ישראל אך המדינה עדיין לא מקבלת אותם כאזרחים.

מוחמד אבו-אלהיג'א: התושבים הולכים, משקיעים כספים ועושים תוכניות אך משרדי הממשלה לא רוצים להסתכל בתוכניות האלה.

מוחמד אבו-אלהיג'א: כל מיני אגודות קמו, כל מיני אנשים מהצפון ומהדרום קמו ועשו תוכניות שייתנו פיתרון למצב בנגב אך המדינה לא רוצה לקבל את התוכניות האלה, לא רוצה לשמוע עליהן.

מוחמד אבו-אלהיג'א: אני לא רוצה לדבר על הסבל של האנשים.

מוחמד אבו-אלהיג'א: כולכם יודעים מהו הסבל שהאנשים סובלים כאן ומה חסר להם מבחינת חיי היומיום.

ולהגיד: עניין הסיירת הירוקה הוצע על-ידי שר כלשהו, אני עוד זוכר מי.

ולהגיד: בשביל מה מדינת ישראל צריכה סיירת ירוקה?

ולהגיד: האם הנגב לא שייך למדינת ישראל?

ולהגיד: הוא שייך למדינת ישראל.

ולהגיד: למה סיירת ירוקה?

ולהגיד: למה לא מבטלים אותה?

ולהגיד: למה יש סיירת ירוקה רק אצל הערבים?

דוד אזולאי: מר אבו-אלהיג'א, אני רוצה לדעת, האם ישנן קרקעות ששייכות למדינה ושהתושבים התמקמו עליהן והקימו עליהן בתים בבניה בלתי חוקית?

מוחמד אבו-אלהיג'א: בטוח שלא קיים דבר כזה.

מוחמד אבו-אלהיג'א: הערבים הבדואים בנגב חיים שם עוד לפני קום מדינת ישראל.

מוחמד אבו-אלהיג'א: הייתי מציע לוועדת הפנים שתאמץ את הגישה הזאת של מתן השירותים.

מוחמד אבו-אלהיג'א: יש לשתף את האנשים בתוכניות שיהיו מקובלות עליהם.

מוחמד אבו-אלהיג'א: יש אנשים שיסכימו לתוכניות קיימות ושיסכימו לעבור ממקום למקום.

מוחמד אבו-אלהיג'א: למה טוענים שאנחנו לא מסכימים?

מוחמד אבו-אלהיג'א: ידוע שקיימות תוכניות.

מוחמד אבו-אלהיג'א: תשבו עם האנשים, תזמינו אותם, תזמינו אותנו ונגיע להסדר.

מוחמד אבו-אלהיג'א: אבל בינתיים צריך להקפיא את המשפטים, להפסיק את ההריסות ולהפסיק לרדוף אחרי האנשים בשטח ולתת להם צווי פינוי.

דוד אזולאי: אנחנו שמענו עד עכשיו את נציגי התושבים.

דוד אזולאי: הייתי מבקש לשמוע גם את נציגי משרדי הממשלה שנמצאים כאן.

דוד אזולאי: לפני כן, יש עוד שני דוברים ובזה אני סוגר את הרשימה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור למר איברהים אל-עמור, שהוא תושב הישוב כסייפה.

איברהים אל-עמור: אני שמח שאתם נמצאים פה ורואים איך אתם יושבים, עם מאווררים מקדימה ומאחורה.

איברהים אל-עמור: מזג האוויר חם ותארו לכם איך זה לחיות כאן.

איברהים אל-עמור: אתם תהיו כאן כמה שעות ותחזרו.

איברהים אל-עמור: תתארו לכם כמה אני סובל בגלל שאני לא יכול לבנות למשפחה שלי בית.

איברהים אל-עמור: אני שמח שבאתם לכאן.

איברהים אל-עמור: כמו שאומרים: אל תדון את חברך עד שתגיע למקומו.

איברהים אל-עמור: אני רוצה לדבר על העיירה שלי כסייפה בשני משפטים.

איברהים אל-עמור: כבר מ-1983 אני רוצה לבנות לבן שלי בית אך אין לי מגרש.

איברהים אל-עמור: לא איכפת לי אפילו לשלם הון רב, אפילו מיליון שקל, אבל אין לי שום יכולת לקנות לבן שלי מגרש.

איברהים אל-עמור: למה?

איברהים אל-עמור: מביאים אותי לאדמה של חבר הכנסת איוב קרא, לאדמה של חבר הכנסת משה ארנס, או לאדמה של X ואומרים לי: שם תגור, ואז לא גומרים את מניין האדמות.

איברהים אל-עמור: בכסייפה מאז 1982 או 1983 לא היה שום פיתוח ולא הגיע אף תושב חדש.

איברהים אל-עמור: ואפילו כך, בכפרים האלה, כשאתם מכניסים אותנו למלכודת, לכלוב הזה, אתם לא נותנים לנו לנשום אוויר.

איברהים אל-עמור: עליכם לדעת, אני ממפוני תל מלחתה.

איברהים אל-עמור: לא הסכמתי לחתום על שום הסכם עד עצם היום הזה.

איברהים אל-עמור: ההסכם הוא מבייש, אי אפשר לחתום עליו.

איברהים אל-עמור: עזבתי בלי לקחת שום דבר.

איברהים אל-עמור: לאבא שלי יש 1,000 דונם שירש מסבא שלי ובמקומם נתנו לנו, על הנייר, 20 דונם בטאבו עבור כל 100 דונם, שלא חתמנו עליהם.

איברהים אל-עמור: , שאני לא יודע אם הם קיימים או מצויים באוויר.

איברהים אל-עמור: קניתי אז מגרשים שהם עד עכשיו אופציה באוויר, הם לא קיימים.

איברהים אל-עמור: שילמתי את הכסף ואני לא יכול ליישם את האופציה שלי, על אף שכבר קניתי.

איברהים אל-עמור: לאן יוכלו לפנות את החבר'ה האלה?

איברהים אל-עמור: לפי החוק צריך להרוס את כל הכפר הזה, החוק הקיים שאני לא מכיר בו.

איברהים אל-עמור: אני מכיר בכפר הזה, אבל בחוק הזה אני לא מכיר, מכיוון שאת החוק כתבו אנשים שיושבים מתחת למזגנים.

איברהים אל-עמור: לא נותנים לנו אפשרות לחיות.

איברהים אל-עמור: גם אם האנשים האלה ירצו להתפנות מרצונם הטוב, איפה אפשר לשים אותם?

איברהים אל-עמור: אני כל יום נוסע מכאן לירושלים ובדרך אני רואה את הישובים היהודיים.

איברהים אל-עמור: בשביל חוות מעון, שגרים בה 2-3 אנשים, קמה המדינה על רגליה ולא חסר להם שום דבר.

איברהים אל-עמור: יש הוראה של ממשלת ישראל להוציא אותם משם ולמרות זה חברי כנסת ישבו איתם שם ואף ישנו שם.

איברהים אל-עמור: אני שמח שאני רואה כאן חברי כנסת אבל אף פעם כשהרסו בתים של בדואים לא ראיתי שבאו חברי כנסת לשבת איתנו ולתמוך בנו.

איברהים אל-עמור: לא בשביל לעזור לנו לעבור על החוק אלא בשביל לעזור לנו ליישם את החוק, לנו כמי שחיים במדינה הזאת.

איברהים אל-עמור: כמו שהבטחתי, חבר הכנסת דוד אזולאי, אני לא אאריך בדברי.

איברהים אל-עמור: גיסי גר בתל ערד.

איברהים אל-עמור: הוא קנה 60 מגרשים וכבר 5 שנים הוא מאויים.

איברהים אל-עמור: הרסו את הבתים שלו והוא לא יכול לעבור.

איברהים אל-עמור: אין לו לאן לעבור.

איברהים אל-עמור: עכשיו הוא בנה צריף, יותר חם מהאוהל הזה, והגיע צו הריסה מהסיירת הירוקה, שאני מאחל בכל ליבי שתפסיק לסייר.

איברהים אל-עמור: אם היא תפסיק לסייר יהיה לנו טווח נשימה.

איברהים אל-עמור: אני מדבר ברגש, מתוך ליבי.

איברהים אל-עמור: לא באתי בשביל לנאום.

איברהים אל-עמור: אנחנו חוזרים ומדברים על הסבל.

איברהים אל-עמור: רבותי, הסבל קיים.

איברהים אל-עמור: אם המדינה דואגת לעצמה, אני חלק מהמדינה.

איברהים אל-עמור: אולי תצהירו הצהרה פומבית שאני לא חלק מהמדינה על מנת שאני אדע למי אני שייך.

איברהים אל-עמור: אם אני לא חלק מהמדינה אז אני כבר אדאג לאינטרסים שלי.

איברהים אל-עמור: במדינת ישראל הדמוקרטית במאה העשרים כשביקשתי להעביר צינור לקבוצת אנשים שמונה 3,000 נפשות, לריכוז אחד, חפרנו את הקו והמשכנו בסתר, כמו גנבים בלילה.

איברהים אל-עמור: אומנם אנחנו לא גנבים.

איברהים אל-עמור: כאשר באנו לחבר אותו לצינור שפתחו על הכביש הראשי סגרו בפנינו את הפתח הזה.

איברהים אל-עמור: למה?

איברהים אל-עמור: אמצעי לחץ כאלה לא יעזרו.

איברהים אל-עמור: אני רוצה לסיים בסיפור אחד חכם.

איברהים אל-עמור: אני חושב שאתם מספיק חכמים וראשכם על כתפיכם.

איברהים אל-עמור: פעם כשהודיעו במדינות המפרץ הפרסי על חרם הנפט באו ואמרו: אנחנו נחסל את מדינות המפרץ.

איברהים אל-עמור: אמר אז פייסל: תנו לי אוהל בדואי ושימו בו בצק על האש.

איברהים אל-עמור: ואז בא קיסינגר ואמר: אני חושש שאתם תמותו מרעב.

איברהים אל-עמור: אמר פייסל: אני לא אמות, אני בדואי ואני יודע להישרד.

איברהים אל-עמור: אני יכול לחיות בבית כזה ואני לא צריך מאוורר, אני לא צריך שום דבר.

איברהים אל-עמור: אבל מי שימות זה אתה, אתה "מרגרינה", אתה התרגלת לכל המותרות.

איברהים אל-עמור: חבר'ה, אם תלחצו אותנו, אני אומר לכם, אני אחזור לאוהל.

איברהים אל-עמור: אבל זה לא טוב.

איברהים אל-עמור: כל אחד דואג לשם שלו.

איברהים אל-עמור: תדאגו לשם שלכם.

איברהים אל-עמור: אני מדבר עכשיו אליך כי אתה בעל ההחלטה, אתה החזק, אתה מי שיש בידו לקבל החלטה.

איברהים אל-עמור: אני הוא החלש שצריך את עזרתך.

איברהים אל-עמור: אומנם אני חזק באמונה שלי אבל אני חלש בגלל האמצעים שאני שולט בהם.

איברהים אל-עמור: לכן אני פונה לכבודך, ובזה אני אסיים.

איברהים אל-עמור: אני מודה לכם חברי הכנסת וליושב-ראש ועדת הפנים שטרחתם ובאתם, ערבים ויהודים.

איברהים אל-עמור: אני אומר לגברתי חברת הכנסת, אני מקווה שלא תקבלי מכת חום ושתחזרי בשלום למשפחתך.

איברהים אל-עמור: את וחברי כנסת נוספים יכולים לחוקק חוק, על אף שזה לא קל.

איברהים אל-עמור: אני חושב שיש סביב זה הסכמה לאומית, מימין ומשמאל, שלבדואים יהיה משהו.

איברהים אל-עמור: תודה רבה לכם.

איברהים אל-עמור: אני מקווה שיהיו תוצאות.

איברהים אל-עמור: נשמח להזמין אתכם כדי להודות לכם ולא רק להזמין אתכם כדי שתשמעו על הסבל שלנו.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לד"ר אילנה בלמקר, נציגת משרד הבריאות.

אילנה בלמקר: שלום.

אילנה בלמקר: לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי מגיע לכל אזרח שירותי בריאות נגישים וזמינים.

אילנה בלמקר: אין ספק שיש בעיה בכפרים הלא מוכרים במגזר הבדואי.

אילנה בלמקר: יש כבר התפתחות בתחום.

אילנה בלמקר: קופת-חולים כללית כבר פתחה 4 מרפאות בכפרים בדואים לא מוכרים והם בתהליכי פיתוח של עוד 3 מרפאות נוספות.

אילנה בלמקר: לגבי תחנות טיפת חלב, אנשים הזכירו פה נשים הרות שחייבות ללכת בחום לתחנת טיפת חלב.

אילנה בלמקר: יש לנו תקציב לבנות 6 תחנות טיפת חלב במבנים יבילים.

אילנה בלמקר: בינתיים ההקמה שלהם קצת התעכבה בגלל מכשולים ביורוקרטיים אבל יש לנו כבר 4 תחנות מוכנות במבנים יבילים, שאני מקווה שתוך מספר חודשים נוכל להציב אותם בשטח.

בריאות לתלמיד: זה סיכום קצר לגבי שירותי בריאות.

מוחמד כנעאן: עד שהיושב-ראש יבוא אני מבקש ממר בני שילה לומר את דברו, בשם השר מתן וילנאי.

בני שילה: אני לא רוצה להיכנס לכל המחלוקות שעלו פה.

בני שילה: אני רק מוכן לציין שהיה לי הכבוד לעבוד עם מר מוחמד אבו-אלהיג'א בנושא כפרי הארבעים בצפון וביחד בהסכמה גמרנו ב-9.

בני שילה: כלומר, המספרים שזורקים הם מספרים יפים אבל לא בטוח שיש 45 ולא בטוח שיש 50.

בני שילה: צריך לפתור את הבעיה, זאת הנקודה.

בני שילה: לא לעסוק במספרים אלא בפתרונות.

בני שילה: יושב איתנו חבר הכנסת פרופ' משה ארנס.

בני שילה: אני יודע שהוא היה הראשון שהציע לבדואים כפרים חקלאיים בזמן שהוא היה השר הממונה על ענייני ערבים.

בני שילה: אני חושב שהרעיון הזה היה מקובל על-ידי כל ממשלות ישראל.

בני שילה: נעשו כל מיני נסיונות, על-ידי מכלאות צאן על-יד ...

בני שילה: היום מדברים על כפרים חקלאיים לכל דבר.

בני שילה: רציתי לתקן את מה שנאמר פה לגבי הגישה של הממשלה.

בני שילה: הממשלה כן קשובה לבדואים.

בני שילה: כתוצאה מכך שתי העיירות שתוכננו, בית פלט ומרעית, הוקפאו, מכיוון שאין הסכמה של התושבים הבדואים.

בני שילה: הממשלה גם החליטה בוועדת השרים, כפי שאמר מר רועי פלד בתחילת דבריו, להתחיל את הטיפול בישובים ממרכזי שירותים.

בני שילה: כלומר, לא לחכות עד שיהיה תכנון מושלם לישוב מסויים אלא במקום שבו הוחלט להקים ישוב, שיש הסכמה ששם יהיה ישוב, במקום הזה יתחילו מייד בהקמת מרכז שירותים.

בני שילה: היינו, יהיה בית-ספר, יהיה מתנ"ס, יהיה גן ילדים, תהיה מרפאה.

בני שילה: סביב המקום הזה יוקם הישוב, אבל מרכז השירותים של הישוב יוקם מייד כאשר יאותר המקום ויוסכם עם התושבים - ההדגשה היתה תמיד "עם התושבים" - שזה מקום הישוב.

בני שילה: אני חושב שזה צעד נכון כי ייקח הרבה זמן לעשות את תוכניות המיתאר ואסור לחכות לזה.

בני שילה: לתושבים מגיע לקבל את השירותים המגיעים להם.

בני שילה: אני לא רוצה פה להיכנס לכל הנושאים שהועלו.

בני שילה: רובם נושאים נכונים.

בני שילה: אני רוצה רק להדגיש דבר אחד.

בני שילה: הבדואים הציגו את עמדתם בנושא הקרקעות.

בני שילה: למדינת ישראל, מן הסתם, יש עמדה משלה.

בני שילה: זאת המחלוקת ואת המחלוקת הזאת צריך ליישב, או על-ידי הכנסת, על-ידי חקיקה, או על-ידי הממשלה, בכל צורה שהיא.

בני שילה: אבל המחלוקת קיימת, לא צריך להסתיר אותה.

בני שילה: אני רוצה גם לציין, הבדואים יודעים את זה, שכל פעם שהמחלוקת הזאת הובאה לבית-משפט הבדואים הפסידו במשפט.

בני שילה: יש פה בעיה עקרונית שצריך לפתור אותה והיא לב הסכסוך.

בני שילה: אבל הממשלה החליטה ללכת על הקמת כפרים, בלי שום קשר לפתרון בעיית הקרקעות.

בני שילה: תודה.

מוחמד כנעאן: האם נמצא כאן מר דוד גבאי, מנהל יחידת הפיקוח של משרד הפנים בדרום?

צילה ליטבק: הוא עזב והלך לישיבה אחרת.

צילה ליטבק: אני יכולה לדבר בשם משרד הפנים, בשם מינהל התכנון.

דוד אזולאי: בבקשה.

דוד אזולאי: הייתי רוצה לשמוע ממך לגבי תוכניות מיתאר שיש באיזור הזה.

דוד אזולאי: האם אושרו תוכניות מיתאר?

דוד אזולאי: איפה אתם עומדים בכל העניין של תוכניות מיתאר?

דוד אזולאי: שמענו כאן שהתושבים מודעים לכך שהם בונים בניה בלתי חוקית ומצד שני שמשרד הפנים דורש לאכוף את החוק על הבניה הבלתי חוקית ומוציא צווי הריסה, כמתחייב בחוק.

דוד אזולאי: אני מניח שהמשטרה לא תמיד נותנת את הסיוע הדרוש לצורך ביצוע צווי ההריסה.

דוד אזולאי: הבעיה הזאת לא נולדה היום, היא בעיה שנמשכת שנים.

דוד אזולאי: אני גם לא בא כאן להאשים אף אחד.

דוד אזולאי: השאלה היא איך אתם במשרד הפנים מתמודדים איתה.

דוד אזולאי: למה אתם לא נותנים תוכניות מיתאר, או לחילופין פתרונות לאותם תושבים שרוצים לבנות?

דוד אזולאי: בבקשה.

צילה ליטבק: אני עובדת במינהל התכנון במשרד הפנים, באגף לתוכניות מחוזיות.

צילה ליטבק: את הנושא של הפיקוח על הבניה אני לא יכולה להציג במפורט.

איוב קרא: אם תוכלי תאמרי לנו האם יש תוכניות אופרטיביות.

צילה ליטבק: תוכנית מחוז דרום עברה רביזיה במהלך השנים האחרונות, מתחילת שנות ה-90, שאז הכינו את התוכנית, והיא התאשרה לא מזמן.

צילה ליטבק: בהמשך לה הוכנה תוכנית למטרופולין באר-שבע וממנה, ביחד עם המינהלת, הוזמן עוד דוח שהתייחס לנושא של הבדואים.

צילה ליטבק: תוכנית האב של המטרופולין נדונה במועצה הארצית לתכנון ובניה ועקרונותיה אומצו, לרבות החלטה להמליץ על הקמה של 3-4 ישובים בדואים, פרט ל-7 הישובים שקיימים.

צילה ליטבק: כיום בתוכנית המחוזית שאושרה יש את העיר רהט ו-6 עיירות נוספות שאנחנו חושבים, וגם דוח ההמשך ממליץ, להשקיע בהן - זה נושא של תקציב, לא של תכנון - לשפר את כל מה שנדרש לשפר בהן, מבחינת תשתיות ומבחינת מוסדות ושירותים.

צילה ליטבק: יש לנו עוד תוכנית רביעית, שהיא פועל יוצא של תוכנית-האב ושל דוח ההמשך, תוכנית חדשה שהיא שינוי לתוכנית המחוזית.

צילה ליטבק: הוגשו מלכתחילה לוועדה המחוזית 5 ישובים.

צילה ליטבק: למועצה הארצית הוגשו להפקדה 3, ו-2 התקדמו (הישובים מרעית ובית פלט).

צילה ליטבק: אחד עוד מתעכב.

צילה ליטבק: מרעית הוא הישוב שנמצא בשטח שאנחנו נמצאים בו פחות או יותר ובית פלט הוא יותר דרומה.

צילה ליטבק: יש לנו את התוכנית המחוזית, תוכנית-האב המטרופולינית, הדוח השלישי שהיה דוח המשך לתוכנית-האב המטרופולינית, ושינוי 24 לתוכנית המחוזית שכלל את שלושת הישובים האלה.

צילה ליטבק: הדוח השלישי, בהסתכלות חברתית על קבוצות הבדואים במרחב, איתר מספר קבוצות ובהתאם לזה הוגשו הישובים מרעית, בית-פלט ובאר חיל.

טלב אלסאנע: על-פי התוכנית המחוזית הקיימת, כמה ישובים יש בכלל, כולל במגזר היהודי?

טלב אלסאנע: מעל ל-170 ישובים?

טלב אלסאנע: מעל ל-100?

צילה ליטבק: יכול להיות.

צילה ליטבק: אני לא יודעת את המספר.

טלב אלסאנע: כמה ישובים קהילתיים חדשים מתוכננים בעתיד?

טלב אלסאנע: האם ידוע לך?

דוד אזולאי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני לא יודע אם היא הכתובת.

טלב אלסאנע: היא מתכננת מחוזית אז היא צריכה לדעת.

דוד אזולאי: נציג משרד הפנים היה צריך להיות פה והוא היה אמור לענות על כל השאלות האלה.

דוד אזולאי: לצערי הרב הוא לא מופיע כאן וחבל מאוד.

צילה ליטבק: אני עונה.

צילה ליטבק: אני לא יודעת למה אתה אומר שאני לא עונה.

איוב קרא: את עונה, אבל יש הרבה ספקות בתשובות שלך.

צילה ליטבק: אני מציגה את תמונת המצב התכנונית ברמה של התכנון המחוזי למחוז בנושא של המגזר הבדואי.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים לדעת בכלל, ובמגזר הבדואי בפרט.

צילה ליטבק: אני פשוט נותנת מסגרת לדברים שהוזכרו קודם בדבריהם של דוברים אחרים.

עסאם מח'ול: האם יש באיזור שעליו את אחראית ישובי יחיד?

עסאם מח'ול: זאת תופעה שדיבר עליה דוח מבקר המדינה.

עסאם מח'ול: אני רוצה לדעת האם במחוז שאת אחראית עליו יש גם את התופעה הזאת.

צילה ליטבק: זה נושא אחר.

מוחמד אבו-אלהיג'א: אדוני היושב-ראש, לפי איזה קריטריון קבעו את 3 הישובים הללו?

צילה ליטבק: אני אענה לך ואסביר.

צילה ליטבק: תוכנית המטרופולין של באר-שבע סימנה שטח מאוד גדול שבו נמצאת הפזורה הבדואית.

צילה ליטבק: לגבי השטח הזה נעשה אחר-כך דוח המשך, שהמינהלת הזמינה אותו.

צילה ליטבק: המינהלת, לפי קבוצות, איתרה איזורים שבתוכם כדאי לאתר נקודות שבהן יתרכזו הישובים.

צילה ליטבק: אני חושבת שהראיה התכנונית שהדוח הזה מייצג היא שונה קצת מהתוכנית של המועצה האיזורית.

צילה ליטבק: התוכנית של המועצה האיזורית רוצה להנציח את המצב הקיים כמו שהוא וממש בכל מקום שבו יש ריכוז אנשים שם יהיה ישוב.

צילה ליטבק: לשאלתך, הישובים היהודיים הכפריים הרבים שישנם בכל זאת לא פרוסים על כל השטח.

צילה ליטבק: היום אם אתה תנציח מצב קיים אתה תתפוס את השטח כולו בישובים.

צילה ליטבק: אני חושבת שמה שצריך לעשות זה לתת ישובים ברמת שירות טובה.

צילה ליטבק: זאת אומרת, צריך להקדיש תקציבים לגרעינים של ישובים ולשפר את הישובים הקיימים.

צילה ליטבק: הרעיון שהצוות הציע הוא שבמקומות שחושבים שטוב למקם בהם ישוב יוקם מרכז שירותים וסביבו לאט לאט רוצים למשוך את התושבים שנמצאים גם בריכוזים קצת יותר רחוקים ויהיה להם כדאי להתקרב למרכז כי זה יהיה להם יותר נוח.

יהודית נאות: למה זה לא מתבצע?

משה ארנס: האם אתם רואים בישובי הקבע שהוקמו סיפורי הצלחה?

צילה ליטבק: אני חושבת שאני עניתי על השאלה הזאת לפני רגע.

צילה ליטבק: אמרתי שמוכרחים גם להשקיע בשירותים ובתשתיות לישוב, וזה עניין תקציבי, כדי לשפר את רמתו.

משה ארנס: כלומר, התשובה היא לא.

צילה ליטבק: התשובה היא כן ולא.

צילה ליטבק: היא לא רק לא.

צילה ליטבק: אנשים מרגישים לא טוב, לפי מה ששמענו.

צילה ליטבק: הן בגלל שאין ביוב, או אין מספיק מרפאות.

צילה ליטבק: זה נושא תקציבי שאינו נמצא באחריותנו.

צילה ליטבק: המשרד שאני עובדת בו אחראי על תכנון.

צילה ליטבק: הוא אומר: פה יהיה ישוב ושם יהיה ישוב.

טלב אלסאנע: זאת בדיוק הבעיה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: אני מרשה לעצמי להביע מחאה בשם חברי הוועדה על כך שנציג משרד הפנים שהיה אמור לתת תשובות מרכזיות משום מה לא מצא לנכון להיות כאן עד תום הדיון, וחבל על כך.

טלב אלסאנע: משרד הפנים לא רואה את זה מתפקידו לבוא ולשתף פעולה עם הוועדה.

טלב אלסאנע: תפקידו ללכת ולהרוס בתים.

דוד אזולאי: חבל שנציג משרד הפנים לא ישב כאן היום כדי לתת תשובות ולשמוע את השאלות.

דוד אזולאי: אבל כנראה שנוח לאנשים מסויימים לא להתמודד עם הבעיות פנים אל פנים.

דוד אזולאי: נמצא כאן מר אמציה תבואה ממינהלת הבדואים, שהוא ממלא מקום היושב-ראש.

אמציה תבואה: נכנסתי לעבודה באוקטובר, לסדר גודל של שבועיים עד חודש עד שיימצא יושב-ראש.

דוד אזולאי: כמה זמן קיימת מינהלת הבדואים?

אמציה תבואה: מ-1986 בוורסיה הנוכחית.

דוד אזולאי: מי הם הנציגים שיושבים במינהלה הזאת?

דוד אזולאי: נציגי משרדי ממשלה?

אמציה תבואה: המינהלת היא פונקציה של מינהל מקרקעי ישראל בעקרון.

אמציה תבואה: היא דלפק שירות של מינהל מקרקעי ישראל לנושא הבדואים.

אמציה תבואה: מטפלים רק בענייני בדואים ורק באיזור הדרום.

אמציה תבואה: בעבר הרחוק היא עבדה בניתוק מהמחוז ואילו היום היא עובדת בהתאמה עם מחוז מינהל מקרקעי ישראל.

אמציה תבואה: יש לזה כמה השפעות חיוביות לדעתי.

אמציה תבואה: אני מכיר את מר אסחאק אבו-חמאד דריג'את מאז אוקטובר, כשבאתי בסבב הנוכחי שלי לפה.

אמציה תבואה: בן בית, בן פלוגתה, עומד ומתעקש על רצונותיו ודבריו, בלי בושה.

אמציה תבואה: הוא לא זקוק לקהל אוהדים, הוא יודע להסתדר לבד ועמד יפה לדעתי בהגדרת המשימה שלו.

אמציה תבואה: אני חושב שזה יפה שאדם מתנדב בהיקף כזה של התנדבות למען הקהילה.

אמציה תבואה: אני רוצה לענות על דברים שנאמרו פה.

נישול והסדרי מקרקעין: אנחנו עומדים בערך בפוטנציאל של 3,500 מגרשים מוכנים לשיווק, שלא מצליחים לשווק אותם.

נישול והסדרי מקרקעין: סיפר פה אחד האנשים על כסייפה.

נישול והסדרי מקרקעין: בנתונים שיש לי יש כרגע 77 מגרשים מוכנים, קח ותיכנס, אך קיימת בעיית ההסכמיות.

מוחמד כנעאן: מה מחיר המגרש?

אמציה תבואה: סדר גודל של בין 30,000-70,000 שקל.

אמציה תבואה: מינואר יש הקפאת מכירה של מגרשים מאחר ואין עדיין הסכמה על מחירי מגרשים.

טלב אלסאנע: אם יש הקפאה כלומר שאתם לא משווקים.

אמציה תבואה: לא משווקים מגרשים חדשים מינואר.

אמציה תבואה: למרות זה מבחינת נתונים:

אמציה תבואה: ב-1998 מכרנו כ-400 מגרשים, ב-1997 מכרנו כ-400 מגרשים, ב-1996 מכרנו כ-700 מגרשים, ב-1999 מכרנו 750 מגרשים.

טלב אלסאנע: הרי חלק מהמגרשים האלה הם על אדמות התושבים הבדואים שנמצאים בתוך הישוב.

טלב אלסאנע: אני לא יודע מהו המחיר האחרון של המגרש, נדמה לי שזה מעל ל-60,000 ש"ח.

טלב אלסאנע: מאותו אדם אתם לוקחים את המגרש במחיר 2,000-3,000 שקל ומוכרים לו את המגרש ב-60,000 שקל.

טלב אלסאנע: האם מה שאני אומר הוא נכון?

אמציה תבואה: אני חושב שלא ניכנס פה לכל נושא הפשרות והסדרי המקרקעין.

טלב אלסאנע: חשוב שיידעו את פערי המחירים.

טלב אלסאנע: המגרש עולה 60,000 לאנשים במצב סוציו-אקונומי קשה מאוד.

טלב אלסאנע: גם אלה שרוצים לרכוש מגרשים לא יכולים לרכוש אותם ב-60,000 שקל.

נציג מכסייפה: מר תבואה, אתה סותר את עצמך.

נציג מכסייפה: בכסייפה פנה אליך לפני שבוע בחור שרוצה לקנות מגרש על האדמה שלו, ולשלם, ואמרתם לו שקודם יעשה הסדר לגבי האדמה שלו.

נציג מכסייפה: כשהוא הגיע למשרד אמרו לו שעליו לעשות הסדר.

אמציה תבואה: אני לא יכול לקחת אחריות על מה שנאמר.

אמציה תבואה: בישיבה רשמית, עם יושב-ראש המועצה, אמרתי לך פומבית מול 10 אנשים, ואני חוזר על זה, שאין קשר בין שיווק מגרש לבין הסדר הקרקעות.

נציג כסייפה: אני אביא אותו עוד פעם.

אמציה תבואה: אני מקווה מאוד שמינוי מנהל מינהל מקרקעי ישראל חדש, מינוי יושב-ראש מינהלת בדואים חדש והסכמיות יוכלו להניע את מועצת מקרקעי ישראל לקבל החלטה ולזוז קדימה.

יהודית נאות: מה קצב השיווק שלכם יחסית לקצב ריבוי האוכלוסיה?

אמציה תבואה: קצב ייצור פוטנציאל של מגרשים בעיירות הוא להערכתי בסביבות 40% מקצב גידול האוכלוסיה מבחינת צריכת מגרשים.

אמציה תבואה: זאת אומרת שיש היום קצב גידול של בין 2-3 בתים בממוצע מידי יום שאין להם פיתרון.

אמציה תבואה: אני אומר את זה כנקודה עובדתית.

אמציה תבואה: בשטח הבניה עברה ממצב של בניית פחונים לבניית אבן מוצקה.

אמציה תבואה: בדרך כשתצאו מפה תראו מולכם בצומת בניה קשיחה.

אמציה תבואה: עובדתית זה המצב הקיים.

אמציה תבואה: הוא מצב רע וגרוע.

אמציה תבואה: אין לי תשובה.

אחמד טיבי: אין לי בעיות עם בריכות שחיה בעומר למשל או בישובים יהודיים אחרים.

אחמד טיבי: אני בעד שאנשים ישתכשכו במים וייהנו מהחיים.

אחמד טיבי: אבל איך אתם כנציגי השלטון מתמודדים עם מצב שבו יש ישוב אחד שיש בו בריכות שחייה ורווחה עילאית וכמה מאות מטרים לידו, באבוכף למשל, יש רק צינור אחד של מים?

אחמד טיבי: בשעות הלחץ אין שם מים ומעבירים בכלים חלודים מים לאנשים.

אחמד טיבי: אנחנו נמצאים בשנת 2000 כאשר אתם לא מספקים את הצורך הבסיסי ביותר של הקיום, מים לתושבים.

אחמד טיבי: יש פה שתי סוגיות: גם ההשוואה בין שני מקומות סמוכים וגם השירות שהמדינה לא מגישה לישוב, גם אם הוא לא מוכר.

אחמד טיבי: האם ישוב לא מוכר צריך למות מיובש או צריך להיות מושפל עד עפר?

משה ארנס: זה לא שאלות עובדתיות.

אחמד טיבי: אני מודה לחבר הכנסת ארנס על ההערה שלו.

אחמד טיבי: אני רק חיכיתי להערה כזאת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ארנס, בישוב אבוכף יש צינור גומי דקיק.

אחמד טיבי: אני רוצה לקרוא לכם מתוך דוח ששלחו לי האנשים, מדוח ששלחה גם המועצה.

משה ארנס: אני לא מסתייג מהעובדות.

משה ארנס: אני מסתייג מהרטוריקה.

אחמד טיבי: אני מסתייג מהיובש שבו אנשים חיים.

אחמד טיבי: איזה רטוריקה?

אחמד טיבי: המדינה היתה צריכה לספק מים לאנשים על מנת שאנחנו נוכל להגיד שאתם נחמדים, זה הכל.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים להגיד שאתם נחמדים אבל אתם לא מספקים מים.

אחמד טיבי: הרטוריקה?

אחמד טיבי: אתה רוצה לשמוע מה אמר מר אמציה תבואה על אנשים שזועקים למים?

אחמד טיבי: אני אקרא לך מה הוא אמר.

אחמד טיבי: הוא תיאר את האנשים הזועקים כספסרי וסרסורי מים.

אחמד טיבי: האם כך צריך להתייחס אל זעקה על הצורך במים?

אחמד טיבי: נגיד שיש עבריינים, בטח יש עבריינים, אני מאמין לך.

אחמד טיבי: אבל האם אנשים הם סרסורי מים, ספסרי מים?

אחמד טיבי: תספקו לאנשים מים בשפע, כמו שיש בעומר, ולא יהיו סרסורים, לא יהיו ספסרים.

אחמד טיבי: איזה מין רטוריקה זאת?

אמציה תבואה: אני אענה לך קודם כל על עניין הבריכה.

אמציה תבואה: כשדיברתי עם מר אסחאק אבו-חמאד דריג'את על בריכה במרכז השירותים, אני מוכרח לחקות אותו, הוא אמר לי כך: בריכה אני צריך?

אמציה תבואה: מסגד אני צריך! אני צריך בית-ספר!

אחמד טיבי: אפשר גם וגם.

עסאם מח'ול: הוא רוצה בית-ספר לפני הבריכה.

עסאם מח'ול: יש סדר עדיפויות.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אמרתי את הדברים בעקבות זה שרוצים לעשות מרכז שירותים והמתכננים ניסו לשכנע אותי על-ידי שאמרו שבמרכז השירותים תהיה בריכה, בית-ספר וכל הדברים.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אמרתי: בית-ספר יש לי ובריכה אני לא רוצה.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני רוצה הכרה בישוב שלי.

בריכות בעומר: אצל מר ג'ומעה אלקססי ברהט מפתחים 15 שכונות, עם חברה מנהלת שתיתן את השירותים.

בריכות בעומר: אני חושב שמקומו של מר ג'ומעה אלקססי להוביל את הפיתוח.

בריכות בעומר: יש חלק שהוא צריך להוביל וזכותו וחובתו להוביל את זה.

מוחמד כנעאן: איך מר אלקססי יוביל את הפיתוח אם אין לו כסף?

אמציה תבואה: למינהלת הבדואים יש תקציב אבל אני חושב שלא נכון שהמינהלת תאכוף אותו.

אמציה תבואה: אני חושב שהוא צריך לבוא בהשתתפות התושבים ובהסכמתם.

אמציה תבואה: זאת דעתי, נקודה.

אמציה תבואה: אחזור למה שאמרתי בנושא קווי המים.

אמציה תבואה: אני עומד מאחורי דברי.

אמציה תבואה: צריך להבדיל בין שני דברים: בין ספיקת מים שלא מגיעה, ובין איכות המים, שהיא איכות ירודה.

אמציה תבואה: חד-משמעית ספיקת המים נמוכה ואיכות המים ירודה.

אמציה תבואה: אני עומד על זה ואני חושב שזה כך.

אמציה תבואה: אני חושב שצריך לתת לזה פיתרון.

עסאם מח'ול: למה לא מחליפים את הצינורות?

עסאם מח'ול: זאת השאלה.

אמציה תבואה: התשובות הן מאוד פשוטות.

אמציה תבואה: אני לא מסוגל לתת פתרונות בניגוד לחוק התכנון והבניה.

אמציה תבואה: אני לא מוכן להיות עבריין על החוק.

אמציה תבואה: אם תשנו את החוק, בבקשה.

אמציה תבואה: אם לא תשנו אותו, אני אעשה את המיטב במסגרת החוק.

עזאת אבו-מוחמד: האם כדי לשתות מים צריך לחכות לחוק?

עזאת אבו-מוחמד: על מה אתה מדבר?

אמציה תבואה: אני כשלטון נותן את המים בברז.

דוד אזולאי: יש לי בקשה מכם.

דוד אזולאי: רבותי, גם אם הדברים לא נעימים, האדם ישב כאן בשקט ואני מבקש לאפשר לו לדבר.

אמציה תבואה: אני חושב שמגיע לאוכלוסיה מים.

אמציה תבואה: אני לא רואה שום קשר בין נושא הסדרי מקרקעין, בין נושא ההתיישבות ובין הכפייה של יבוש אוכלוסיה בשל חוסר מים.

אמציה תבואה: אני חושב שגם אותו משפט כתוב באותו מסמך.

אמציה תבואה: אני לא יודע אם לזה אתה מתכוון.

אמציה תבואה: אני חושב שאסור לייבש אוכלוסיה, נקודה.

אחמד טיבי: האם יש תקציב לתשתית של מי שתיה, לאבוכף למשל ולישובים אחרים?

אמציה תבואה: התקציב של 11 מיליון שקל, אם אתה מנתח אותו, לא נותן פתרון לבעיית המים.

אמציה תבואה: מה שהוא עושה, הוא מזיז את הברז ממקום למקום והופך את הברז ליותר בעייתי.

אמציה תבואה: הוא אף מחמיר את המצב.

אמציה תבואה: זו דעתי ואני עומד מאחוריה.

אמציה תבואה: אני חושב שצריך לתת פתרונות אבל אני חושב שהפיתרון הזה היה לא נכון.

אמציה תבואה: דרך אגב, שיניתי את דעתי.

אמציה תבואה: לפני חצי שנה חשבתי אחרת לגמרי.

אמציה תבואה: חשבתי שזה הפיתרון אבל הסתבר לי שהוא לא נותן איכות מים יותר טובה והוא לא נותן ספיקה יותר טובה.

אמציה תבואה: לכן אני אומר, חלק מהצעקה היא הצעקה של מי שקונה מים ב-1.40 שקל ומוכר אותם ב-3 שקלים או ב-5 שקלים ואף ב-40 שקלים.

אמציה תבואה: אני חושב שלמכור מים במחירים כאלה זה התעללות באוכלוסיה.

בני שילה: אני רוצה להוסיף מלה אחת.

בני שילה: השאלה היא במקומה אבל צריך להבין.

בני שילה: ממשלות ישראל הציעו לשבט אבוכף להקים לו ישוב במקום מסויים, או לצרף אותו לישוב.

בני שילה: הציעו לו מגרשים מפותחים, הציעו לו מים זורמים, הציעו לו ביוב.

בני שילה: הרי הוויכוח עם שבט אבוכף, ואין מה להסתיר את זה, נוגע לכך ששבט אבוכף רוצה לשבת איפה שהוא נמצא.

בני שילה: צריך לפתור את הבעיה.

בני שילה: אנחנו כל הזמן חוזרים לאותו דבר, ששני הצדדים מתחפרים בעמדותיהם, מצד אחד המדינה ומצד שני השבט, שאיננו מוכן לקבל פתרונות שהמדינה מציעה לו, מגרשים מפותחים בחינם, בתים, תשלום פיצויים.

בני שילה: תשלום הפיצויים יכול להיות כן מספיק או לא מספיק.

מוחמד כנעאן: אתה יודע למה?

מוחמד כנעאן: כי אחדים מהשבטים כבר הועברו על-ידי הממשלה ועכשיו היא רוצה להעביר אותם פעם נוספת.

מוחמד כנעאן: אין להם אמון באף אחד.

בני שילה: ברגע שניכנס לוויכוח הפרטני אתה תהיה צודק.

בני שילה: אין לך ויכוח איתי.

יהודית נאות: כמה מציעים על בית במרכז עיר למשל?

בני שילה: אני לא יודע בדיוק.

בני שילה: אני יודע שמציעים לו פיצויים על הבית שהוא מוריד.

בני שילה: אני בטוח שחבר הכנסת פרופ' ארנס, שהיה שר ממונה, יכול לומר לכם שמדינת ישראל היתה מוכנה ללכת בגדול.

בני שילה: לא זאת היתה הבעיה.

בני שילה: תיקחו בחשבון, 7 עיירות הוקמו על-ידי בדואים שלא היו להם קרקעות.

בני שילה: צריך להבין את העניין.

יונס אבו-רביעה: זה לא נכון.

בני שילה: אני לא מדבר על תל מלחתה.

בני שילה: רוב התושבים בעיירות- מעבר להסכם השלום - הם תושבים שהתיישבו ללא בעיית קרקעות, אבל אנחנו נתקלים בבעיית הקרקעות.

ג'בר אבוכף: הוא פַתח פֵתח לפני 4 שנים והוא רצה שאני אקנה חמור ואעביר את המים על החמור.

דוד אזולאי: אני מבקש מהקהל, אני חושב שאיפשרתי לכל הדוברים לדבר ולא הפרענו לאף אחד.

דוד אזולאי: אז גם אם מישהו אומר דברים שלא מוצאים חן בעיניכם, אנא מכם, הקפידו לשמור על השקט ולא להפריע לאלה שמדברים.

דוד אזולאי: מר אמציה תבואה, בבקשה תסכם את הדברים שלך.

דוד אזולאי: אחר-כך אני אעבור לחברי הכנסת.

אמציה תבואה: אנחנו יושבים בדריג'את.

אמציה תבואה: אני מקווה שיקום ישוב בדריג'את, כאשר הבסיס שלו בעקרו הוא המרכז על אדמות מדינה, כאשר שם לא יהיה ויכוח של מי הקרקע כי הוא יהיה על אדמות המדינה, וסביבו יקום מכלול התיישבות לרווחת התושבים, בהתאם לרצונות ובהסכמת התושבים.

אמציה תבואה: אין סיכוי שיקום משהו בלי הסכמה.

אמציה תבואה: זה הבסיס שלנו לכל הטיפול.

אגודת הארבעים: עוד הערה לגבי הסיירת הירוקה.

אגודת הארבעים: היא יושבת תחת כמה כובעים.

אגודת הארבעים: בסיירת הירוקה יושבת גם נציגת מערכת הבטחון, במטרה לשמור על שטחי אש, והיא מקבלת שליש משכרה ממערכת הבטחון.

אגודת הארבעים: אני מניח שתחת הכובע הזה יש להם הסמכה לפעול בשם מערכת הבטחון.

מוחמד אבו-אלהיג'א: אבל לא לחתום על צו.

מוחמד אבו-אלהיג'א: את זה רק קצין יכול לעשות.

אמציה תבואה: המרכיבים הנוספים של הסיירת הירוקה זה מינהל מקרקעי ישראל, רשות שמורות הטבע והגנים הלאומיים, גם קצת המשרד לאיכות הסביבה ו"מקורות".

אמציה תבואה: הסיירת הירוקה היא יחידה שעובדת תחת מספר כובעים במקביל.

דוד אזולאי: רבותי, רשות הדיבור לחברי הכנסת.

דוד אזולאי: אם אחר-כך יהיו שאלות נוספות, אני אאפשר.

איוב קרא: אני רוצה להודות לכל מי שבא להשתתף איתנו בוועדה הזאת.

איוב קרא: אני חושב באופן אישי שלמדנו היום וגם עמדנו מקרוב על הרבה בעיות, שאולי לחלקן לא היינו מודעים.

איוב קרא: הייתי מצפה ביום כזה חשוב לנגב, ובמיוחד למגזר הבדואי, שהממשלה תקצה יותר ממשאביה לטובת העניין הזה.

איוב קרא: הייתי רוצה לראות פה את שר הפנים באופן אישי, את שר התעשיה והמסחר כמובן ואת כל מי שקשור לבעיה הכאובה הזאת, שבעצם היא פצצת זמן מתקתקת.

איוב קרא: אני חושב שככל שנדבר אנחנו נחטיא את המטרה.

איוב קרא: לא הייתי רוצה לדבר כדי לסבר את אוזנו של מי מהיושבים פה.

איוב קרא: כאב לי וכואב לי כל פעם שמעלים את הנושא הבדואי.

איוב קרא: אני מברך את חבר הכנסת משה ארנס, שהקים שדולה מיוחדת בכנסת לטובת העניין הזה.

איוב קרא: זה רק מראה על כיוון החשיבה של האנשים.

איוב קרא: אבל אנחנו שומעים כל הזמן בפגישות שלנו עם אנשים שפתרונות אין.

איוב קרא: זה בדיוק כמו שכתוב פה, אחרי שמסיימים את הישיבות זה עף עם הרוח.

איוב קרא: לכן אני חושב שצריך להיות מעשיים.

איוב קרא: גם אם נתקבלו החלטות על-ידי ממשלות קודמות, עם כל הכבוד להחלטות הללו, אנחנו באנו לפתור בעיה.

איוב קרא: לא באנו לעשות פה חוק וסדר.

איוב קרא: יש מצב נתון, שהבדואים קיימים פה.

איוב קרא: יש להם בעיה שאני חושב שאין במקומות אחרים במדינת ישראל.

איוב קרא: אי אפשר שלא יהיו לאדם שחי במדינה כמו מדינת ישראל דברים אלמנטריים כדי לחיות.

איוב קרא: לזה בוודאי כולם מסכימים.

איוב קרא: אי אפשר לבוא ולעשות צדק עם החוק.

איוב קרא: כמו שאמרתי, יש סיטואציה וצריך לפתור אותה פעם אחת ולתמיד.

איוב קרא: אם מישהו חושב שהפיתרון הוא בכך שיקבצו את כל הבדואים בנגב ב-7 ישובים, הרי ידוע שזה לא מוצלח.

איוב קרא: תעיד התשובה של נציגת אגף התכנון במשרד הפנים, שאמרה את מה שהיה לה לומר והכל היה ברור כשמש.

איוב קרא: הרי פה צריך לעשות מועצה איזורית.

איוב קרא: צריך להכיר בהרבה יותר מרכזים או ישובים.

איוב קרא: מי שרוצה להתלכד סביב ישוב מסויים, welcome.

איוב קרא: מי שלא רוצה, אתה לא יכול לכפות עליו ולהרוס לו בית, שיתכן שנבנה עוד לפני 1948.

איוב קרא: אם אתה מנהל איתו משא ומתן והוא ירצה בכך, דיינו.

איוב קרא: אבל אם לא, אי אפשר לכפות על מישהו לעזוב את ביתו.

איוב קרא: הייתי שמח אם כל האוכלוסיה הבדואית בנגב היתה מתקבצת ב-20 או 15 ישובים שיקבלו את כל השירותים המוניציפליים.

איוב קרא: אבל עד לרגע המיוחל הזה צריך למצוא פתרונות.

איוב קרא: לא יכול להיות שלאנשים לא יהיה מים, גן ילדים, בית-ספר, דברים אלמנטריים.

איוב קרא: אנחנו לא מדברים על בריכת שחייה ועל מותרות.

איוב קרא: אנחנו מדברים על דברים אלמנטריים.

איוב קרא: להיות בדואי זה כרוך גם באורח חיים ובתרבות.

איוב קרא: יש כאלה שלא מוכנים לוותר על אורח החיים שלהם ועל התרבות הזאת.

איוב קרא: צריך להבין את זה.

איוב קרא: אי אפשר להוציא אדם מתרבות או מאורח חיים שאליו הוא התרגל.

איוב קרא: זה גם סוגיה שצריך לחשוב עליה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, אנחנו יכולים להרבות במילים.

איוב קרא: אני גאה על דבריו של מר אסחאק אבו-חמאד דריג'את, שאמר חד-משמעית: אין לי מדינה אחרת, זאת המדינה שלי ואין מי שייתן לי פתרונות חברתיים ותשתיתיים כדי שנוכל לחיות פה כמו בני אדם.

איוב קרא: כשמדבר אדם בצורה כזאת, מדינת ישראל מצווה חד-משמעית לתת לו פיתרון, לו ולכל הבדואים בנגב.

איוב קרא: אם הוא היה מדבר בצורה קיצונית, כמו שאנחנו מכירים ממקומות אחרים, עוד הייתי יכול להבין חוסר תגובה כלפיו אבל האדם הזה אמר שהוא חלק אינטגרלי מהמדינה הזאת.

איוב קרא: אז איך אפשר שלא לחשוב כיצד ניתן לפתור לו את הבעיות?

איוב קרא: אני קורא לכל מי שנמצא פה להתייצב כדי למצוא פיתרון הולם לבעיה באופן כולל.

איוב קרא: אבל אם לא, אני אומר לך, הייתי מוציא 120,000 בדואים פה לכביש, שיבוא ראש הממשלה ברק לפה וייתן את התשובות סוף סוף.

איוב קרא: לא יכול להיות שיימשך המצב הזה, שאנשים יסבלו פה.

איוב קרא: אנחנו באנו לכאן רק ליום אחד ואני מרגיש פה כמו בחממה.

איוב קרא: אז איך הם יכולים כבר 50-60 שנים לחיות פה, בתוך מדינת ישראל, בצורה כזאת?

איוב קרא: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע שתקיים דיון דחוף בכנסת עם כל הגורמים, בנוכחות השרים עצמם, כדי למצוא פיתרון הולם וצודק סוף סוף.

איוב קרא: תודה.

דוד אזולאי: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

דוד אזולאי: אני מבקש מחברי הכנסת להקפיד על הזמן, תודה.

מוחמד כנעאן: בראשית דברי אני רוצה לברך את המכובדים הערבים כאן (מברך בערבית).

מוחמד כנעאן: אני רוצה לברך את כל המכובדים, ראשי הערים והמועצות, האיזוריות והמקומיות, נציגי הישובים השונים, נציגי האגודות וכל מי שנוכח בישיבה החשובה הזאת.

מוחמד כנעאן: ציפינו לראות כאן נציגים יותר בכירים, נציגים שיש להם תשובות ספציפיות על הבעיות שעולות כאן, אבל לצערנו הרב לא שמענו כאן שום תשובה.

מוחמד כנעאן: אם היו תשובות, הן היו תשובות מתחמקות ולא ענייניות.

מוחמד כנעאן: יושב-ראש הוועדה התרעם על סיום דבריו של ראש עיריית רהט, שאמר מה שאמר.

מוחמד כנעאן: אני חושב שראש עיריית רהט ביטא את התחושה של התושבים, את ההתמרמרות, את הסבל, את ההבטחות הכוזבות, לא רק של ראש הממשלה ברק, של כל ממשלות ישראל, כולל ממשלות הליכוד, מאז מנחם בגין ז"ל ועד נתניהו.

מוחמד כנעאן: כל ממשלות ישראל שיקרו.

מוחמד כנעאן: היום התושבים סובלים גם ממלחמת היהודים, בין השר סויסה לשר אורון.

מוחמד כנעאן: הם רבים ביניהם על סמכויות ובינתים ועדת המשנה של ועדת השרים לענייני ערבים איננה מתפקדת ואינה מיישמת את החלטותיה בענייני הישובים הבדואים בדרום.

מוחמד כנעאן: בשביל לפגוע ברגשות התושבים אפילו מתערבים להם בשמות הישובים.

מוחמד כנעאן: ריבונו של עולם, איפה נשמע דבר כזה?

מוחמד כנעאן: כופים שם על ישוב.

מוחמד כנעאן: מה זה מרעית?

מוחמד כנעאן: האם השם דריג'את לא מתאים ולא טוב?

מוחמד כנעאן: מה זה שוקת?

מוחמד כנעאן: אדוני יושב-ראש הוועדה, היום מדובר על המדיניות של הממשלה.

מוחמד כנעאן: אנחנו נמצאים בסוף שנת 2000.

מוחמד כנעאן: אין היום מדיניות ברורה לגבי הישובים הערבים בנגב.

מוחמד כנעאן: דיבר כאן חברי, ממלא מקום יושב-ראש מינהלת הבדואים, מר אמציה תבואה.

מוחמד כנעאן: אני באמת מתפלא למה יושב-ראש המינהלת הוא לא ערבי מהדרום שמכיר יותר טוב את הבעיות של הדרום.

מוחמד כנעאן: למה?

מוחמד כנעאן: האם אין אנשים מתאימים?

קריאה: אחד מהאנשים המתאימים נמצא פה, זה המארח שלנו.

אסחאק אבו-חמאד דריג'את: אני נפסלתי.

מוחמד כנעאן: אני שואל למה.

מוחמד כנעאן: מדברים על שילוב ערבים אקדמאים בחיי המדינה, בתפקידים בכירים, בתפקידים שונים במשרד הממשלה.

מוחמד אבו-אלהיג'א: המינהלת מבצעת את מדיניות הממשלה.

מוחמד אבו-אלהיג'א: אז איך זה יוכל להיות?

קריאה: כנראה שזה נאמר רק כסיסמאות.

מוחמד כנעאן: החברים דיברו כאן על בעיות שונות.

מוחמד כנעאן: אי אפשר כרגע להיכנס לכולן.

מוחמד כנעאן: כל החברים מהנגב שדיברו כאן, בלי יוצא מן הכלל, ביטאו את הבעיות שלהם בצורה אמיתית ונכונה.

מוחמד כנעאן: הוגשו לוועדה מסמכים: של אגודת הארבעים, שעשתה מחקר די מסודר, ושל מועצה אזורית שניסתה בכוחות עצמה לאגד את כל הישובים הערבים הלא מוכרים בנגב תחת הכותרת שלה.

מוחמד כנעאן: אני חושב שהיום הפיתרון, מר בני שילה, הוא להכיר בישובים.

מוחמד כנעאן: אנשי ישוב כמו דריג'את, שיש בו 700 נפשות, רואים מושב או קיבוץ שמונה 200 או 150 או 300 או 500 נפשות, שהוא מוכר ומשגשג ואילו הישוב שלהם לא מוכר.

מוחמד כנעאן: אם זה לא מדיניות, אז מה הבעיה?

מוחמד כנעאן: למה הקיבוץ הזה, שיש בו 300 נפש או 200, מוכר ויכול להיות ישות עצמית, אבל ישובים ערבים של 700 ו-1,000 תושבים לא יכולים להתקיים?

מוחמד כנעאן: וכרגע אני לא מדברת על העיירות, כמו רהט, תל-שבע וערערה, כל הישובים האלה.

מוחמד כנעאן: מדברים על גני ילדים, גני טרום-חובה לילדים בגילאי 3-4.

מוחמד כנעאן: איזה ישוב במדינת ישראל זקוק יותר לגנים כאלה מהישובים הערבים בנגב?

מוחמד כנעאן: צריך להחיל את החוק לגבי גני טרום-חובה על כל הישובים.

מוחמד כנעאן: צריך לתת את השירותים בלי שום קשר לבעיית הקרקעות.

מוחמד כנעאן: אז איפה השירותים?

מוחמד כנעאן: למה החוק הזה לא חל על כל הישובים הערבים בנגב בלי יוצא מן הכלל, המוכרים והלא מוכרים?

מוחמד כנעאן: עברה שנה מאז שהוקמה ועדת השרים אך שום דבר לא זז.

מוחמד כנעאן: שמענו הצהרות טובות, כוונות טובות, אבל עד היום מעשים אין.

מוחמד כנעאן: התושבים בנגב שומעים כבר שנים סיסמאות, שומעים על תוכניות, אבל ביצוע אין.

מוחמד כנעאן: זאת הבעיה.

מוחמד כנעאן: ראש עיריית עומר מחרים את הישיבה הזאת.

מוחמד כנעאן: הוא יודע למה.

מוחמד כנעאן: הוא יודע מה הוא עושה לתושבי טרבין-אסאנע, שכניו מזה עשרות שנים.

מוחמד כנעאן: הוא יודע מה הוא עושה שם.

מוחמד כנעאן: לכן אין פלא שהוא לא כאן.

מוחמד כנעאן: אני רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש, שמתרעמים על ביטויים או על הצהרות של מנהיגים ערבים מהנגב אך אלה נאמרים כתגובה לביטויים שהם שומעים בכלי התקשורת, ברדיו בטלוויזיה ובעתונות, ביטויים כמו "פולשים", שפוגעים עד נפש בכל תושב ערבי בנגב.

מוחמד כנעאן: התושבים יודעים שהם לא פולשים, שהם נמצאים כאן עוד לפני קום המדינה.

מוחמד כנעאן: הם נמצאים על אדמתם והם לא פלשו, לא גנבו שום קרקע מאף אדם אחר, יהודי או ערבי.

מוחמד כנעאן: הם נמצאים על אדמתם ומבקשים לחיות על האדמה שלהם.

מוחמד כנעאן: אני חושב שהביקור היום הוא כשלעצמו ביקור טוב אבל לדעתי ועדת הפנים ואיכות הסביבה צריכה לצאת בקריאה חד-משמעית וברורה לממשלת ישראל: הגיע הזמן ליישם את התוכניות, להפוך את הדיבורים למעשים.

מוחמד כנעאן: התושבים בנגב רוצים להרגיש את זה.

מוחמד כנעאן: תודה.

דוד אזולאי: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד כנעאן.

דוד אזולאי: אני אתן את רשות הדיבור לחבר הכנסת פרופ' משה ארנס.

דוד אזולאי: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות לו על שלמרות שהוא לא חבר ועדת הפנים ואיכות הסביבה הוא נענה להזמנתי והוא נמצא איתנו היום, יושב כאן, מאזין ושומע את כל הדברים.

דוד אזולאי: אני יודע שיש לו קרבה גדולה לבדואים והערכה רבה ולכן הוא משתתף כאן.

דוד אזולאי: אז בשמכם אני גם רוצה להודות לו.

דוד אזולאי: בבקשה אדוני.

משה ארנס: בחפץ לב נעניתי להזמנה של יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, חבר הכנסת אזולאי, לבוא הנה היום ולהשתתף בישיבת הוועדה בנגב, מכיוון שהמצוקה של האוכלוסיה הבדואית בנגב קרובה מאוד לליבי.

משה ארנס: אני קצת איחרתי לישיבה מכיוון שעברנו פה בכביש ולא ראינו שום שלט.

משה ארנס: היינו כבר כמעט בכניסה לערד כאשר החלטנו שכדאי להסתובב ובכל זאת למצוא את הכפר הבלתי מוכר הזה, שאפילו בכביש לא רואים איך להגיע אליו.

קריאה: מע"צ עקרה את כל השילוט.

משה ארנס: אני יודע שמע"צ אחראית על השילוט.

משה ארנס: זה הזכיר לי את הסיפור של כפרי פוטיומקין ברוסיה לפני 250 שנים.

משה ארנס: הקיסרית יקתרינה הגדולה היתה מבקרת בכפרים כדי לראות איך מפתחים את הארץ.

משה ארנס: ערב לפני ביקורה היה המושל, ששמו פוטיומקין, מקים ישובי דמה כך שכאשר היא תעבור בכביש היא תחשוב שיש שם ישוב ממש.

משה ארנס: פה יש לנו מצב בדיוק הפוך: יש ישוב אך כאשר עוברים בכביש לא רואים אותו, כאילו שהוא לא קיים.

משה ארנס: הדבר הראשון שהייתי רוצה להציע לנציגי משרדי הממשלה הנמצאים כאן, שפשוט יבטלו את המושג הזה "ישוב בלתי מוכר".

משה ארנס: זה מושג שאין לו משמעות.

משה ארנס: אם באמתלה הזאת לא מספקים שירותים אז אני אומר לכם, זה לא תירוץ, זה לא אמתלה.

משה ארנס: ישוב הוא ישוב.

משה ארנס: אפשר לנהל איתם משא ומתן, להעביר אותו, להשאיר אותו או להחריב אותו, אבל אי אפשר להכריז על ישוב שבו יש תושבים, אזרחי מדינת ישראל , כדבר שהוא לא מוכר.

משה ארנס: אין דבר כזה.

משה ארנס: אני שמח שאני פה בדריג'את.

משה ארנס: מבחינתי זה ישוב מוכר.

משה ארנס: הייתי מציע שבכל מקום ישוב בארץ, בין אם זה יהודים או ערבים, בדואים או כפריים, במקום בו אנשים גרים זה ישוב.

משה ארנס: בהזדמנויות שונות אני חוזר ואומר שהמצוקה של האוכלוסיה הבדואית במדינת ישראל, במיוחד בדרום, היא המצוקה הקשה ביותר מכל מגזרי האוכלוסיה בישראל.

משה ארנס: יותר קשה מבעיות העולים החדשים, יותר קשה מאשר במגזר הערבי, יותר קשה מאשר בעיירות פיתוח.

משה ארנס: זוהי מצוקה קורעת לב.

משה ארנס: זה האתגר והבעיה הקשה ביותר שעומדת בפני מדינת ישראל וזה לא זוכה לתשומת לב.

משה ארנס: את יסודות הבעיה כל אחד מאיתנו יודע.

משה ארנס: אנחנו יכולים כבר לדקלם: יש פה חילוקי דיעות בקשר לבעלות על קרקע.

משה ארנס: יש פה בעיית חינוך, שאולי לאורך זמן היא הבעיה הקשה ביותר.

משה ארנס: יש כאן בעיה שחבר הכנסת איוב קרא הזכיר אותה, אולי זה באמת ביסוד כל הבעיות האלה - המעבר מאורח חיים עתיק, אציל, של נוודות, לחיי המאה ה-21 ולכן בעיית האורבניזציה.

משה ארנס: מי שמסתכל על אותן ערים שאנחנו הקמנו, אני מניח בכוונות טובות, חייב לומר שאנחנו לא הצלחנו בתהליך הזה.

משה ארנס: אולי הכיוון הוא נכון אבל הדרך הזאת היא לא דרך נכונה.

משה ארנס: לכן, קודם כל צריך פה מדיניות, הכרה בעומק הבעיה ובחריפותה.

משה ארנס: דרך אגב, אני ביקשתי לפני חודשיים פגישה עם ראש הממשלה כדי לדבר איתו בנושא הזה אך עוד לא זכיתי לפגישה הזאת.

משה ארנס: בשבילי זה סימן שיש לו כנראה דברים שהוא רואה אותם כיותר חשובים.

דוד אזולאי: אדוני, אתה בחברה טובה.

דוד אזולאי: גם אני ביקשתי ולא הצלחתי.

משה ארנס: היו תקופות שהוא היה מבקש ממני פגישות, ואז הוא זכה לפגישות האלה.

משה ארנס: עמדתי לומר לו, ואני אומר לכם, עם כל החשיבות לשיחות עם חאפז אל אסד, ועם כל החשיבות לשיחות עם יאסר ערפאת, עם כל החשיבות ליתר הנושאים שהוא מתעסק בהם, הבעיה של האוכלוסיה הבדואית היא יותר חשובה.

משה ארנס: אני אומר לכם, היא יותר חשובה.

משה ארנס: אנחנו יודעים שקודם כל חשוב שיהיה שלום בבית ואחר-כך נוכל גם לעשות שלום עם השכנים, ולא להיפך.

משה ארנס: אם לא יהיה שלום בבית, אז גם עם השכנים לא יהיה שלום.

משה ארנס: אני מציע לך, אדוני היושב-ראש, שתזמין את ראש הממשלה לוועדה.

יהודית נאות: הוא יבוא בימי המשיח ...

משה ארנס: תדרשו ממנו, או שייקח על עצמו את הנושא הזה, או שיימנה שר בממשלה.

משה ארנס: לא ועדת-משנה, ולא ועדה, ולא אוסף של שרים שנפגשים פעם בחודש.

משה ארנס: שאדם אחד יישא באחריות הזאת.

משה ארנס: שייקצו לזה גם את הזמן, גם את תשומת הלב וכמובן גם את התקציבים.

משה ארנס: ואז אולי הדבר הזה יתחיל לנוע.

משה ארנס: לצערי הרב כרגע אנחנו נמצאים בשלב, זה שנים, שהמצב הולך ונהיה יותר גרוע ולא יותר טוב.

דוד אזולאי: תודה רבה לחבר הכנסת משה ארנס.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לחבר הכנסת טלב אלסאנע, תושב הסביבה, בבקשה.

טלב אלסאנע: אני מברך את חברי, חבר הכנסת דוד אזולאי, על הביקור היום וגם את יושב-ראש הכנסת, שדאג שוועדות הכנסת יירדו לנגב.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר שאני אופטימי, למרות המצב הקשה מאוד שאנחנו נתונים בו.

טלב אלסאנע: האופטימיות נובעת בראש ובראשונה מהאמונה של האנשים שנמצאים כאן, שדיברו קודם, האמונה בזכויות שלהם והנכונות להיאבק על מנת להשיג את השוויון.

טלב אלסאנע: הסיבה השניה היא הדברים ששמעתי מחבר הכנסת פרופ' משה ארנס, דברים שלדעתי מהווים תפנית בתפיסה שהיתה עד היום כלפי האוכלוסיה הבדואית.

טלב אלסאנע: מתחילים להבין שכאשר לא טוב לצד אחד, גם לא טוב לצד השני.

טלב אלסאנע: אני רוצה לתת שלוש דוגמאות המציגות את הבעיה.

טלב אלסאנע: דיבר כאן ראש המועצה האזורית בני שמעון, מר פאול, והוא אמר שתחום השיפוט של המועצה האיזורית בני שמעון הוא 450,000 דונם והאוכלוסיה מונה 5,000 נפש.

טלב אלסאנע: מצד שני, כל האוכלוסיה הבדואית נמצאת על פני 130,000 דונם, אם זה בישובים המוכרים, ואם גם בישובים הלא מוכרים - הם יושבים על פני 240,000 דונם.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, השטח של המועצה האיזורית בני שמעון, 450,000 דונם ל-5,000 נפשות, היה פותר את הבעיה של כלל האוכלוסיה הבדואית בנגב.

טלב אלסאנע: הדבר השני, בתחום השיפוט של מועצת בני שמעון יש 7,000 נפשות שהם בדואים.

טלב אלסאנע: שאלתי את ראש המועצה האם הם משתתפים בבחירות והוא אמר לי לא.

טלב אלסאנע: כששאלתי למה הוא אמר "בשל סיבות טכניות".

טלב אלסאנע: אגיד לכם מה הסיבות הטכניות: בגלל שהם לא יהודים.

טלב אלסאנע: אם הם היו יהודים הם היו משתתפים בבחירות.

טלב אלסאנע: השאלה שלא שאלתי, כי לא ניתנה לי הזדמנות, איזה שירותים נותנת המועצה האיזורית בני שמעון לאותם בדואים שנמצאים בתחום שיפוטה?

טלב אלסאנע: אני יכול לענות במקומו: אפס.

טלב אלסאנע: שום דבר.

בני שילה: לא אמרתי את זה.

בני שילה: אמרתי שעמדת המדינה היתה כזאת.

בני שילה: אני לא אומר שזאת דעתי.

טלב אלסאנע: אני אתייחס במשפט קצר לדברים של המתכננת במחוז.

טלב אלסאנע: היא דיברה על 7 ישובים של האוכלוסיה הבדואית ואמרה שיש החלטה להקים עוד 5 ישובים.

טלב אלסאנע: בינתיים מ-5 ישובים ירדו ל-3, ואחר-כך מ-3 ירדו ל-2 במועצה הארצית, כי אמרו שבאר חיל (ביר הדאג'), שם יושב השבט אל-עזאזמה, שהיתה אמורה לקום נמצאת באיזור שבו הולכים להקים תחנת כוח גרעינית ואסור לבנות ישוב ברדיוס מסויים מתחנת הכוח.

טלב אלסאנע: בלאו הכי יש התנגדות לתחנת הכוח הגרעינית.

טלב אלסאנע: היא לא תקום ולא צריך להקים אותה.

טלב אלסאנע: אבל בינתיים מצאו עילה לבטל את הקמת הישוב של ביר הדאג' לשבט אל-עזאזמה.

טלב אלסאנע: הלכו והחליטו להעביר את ביר הדאג, את שבט אל-עזאזמה, לצומת רמת נגב.

טלב אלסאנע: לשם התושבים מתנגדים לעבור.

טלב אלסאנע: זה נמצא ברדיוס של השפעת אתר הפסולת הכימית הרעילה של רמת חובב.

צילה ליטבק: זה לא ביטול.

צילה ליטבק: זה עוד לא סגור.

טלב אלסאנע: כשהחליטו להקים להם ישוב בצומת רמת נגב לא שאלו אותם, לא התייעצו איתם.

טלב אלסאנע: פשוט ישבו במשרדים והחליטו עבורם.

טלב אלסאנע: גם זאת בעיה.

צילה ליטבק: זה גם לא נכון ולא מדוייק.

טלב אלסאנע: לשם השוואה, במגזר הבדואי יש 7 ישובים ואילו במגזר היהודי יש 170 ישובים.

טלב אלסאנע: מדברים על הקמת 2-3 ישובים למגזר הבדואי ואילו מצד שני מתכננים יותר מ-12 ישובים קהילתיים חדשים למגזר היהודי ומתכננים יותר מ-20 חוות של מתיישב בודד, כשנותנים לכל מתיישב כזה 5,000-6,000 דונם.

רועי פלד: זה לא נכון.

טלב אלסאנע: זה התכנון "השוויוני", זה שורש הבעיה.

טלב אלסאנע: חוק התכנון והבניה, שכל הזמן מנפנפים בו מול הבדואים, לדעתי צריך לשנות את השם שלו.

טלב אלסאנע: החוק מדבר על תכנון ועל בניה ואילו אצל הבדואים לא מתכננים ולא בונים.

טלב אלסאנע: אצל הבדואים משתמשים בחוק הזה אך ורק לצורך הריסה.

טלב אלסאנע: אני אומר בצורה חד-משמעית, הגיע הזמן לשנות את המגמה.

טלב אלסאנע: הבדואים לא צריכים לשנות את האופי שלהם.

טלב אלסאנע: זה שהם בדואים זאת לא עבירה וזה לא פשע ולא צריך להכריז עליהם מלחמה בגלל זה.

טלב אלסאנע: צריך לתכנן להם ישובים במגוון רחב, גם ישובים חקלאיים, גם מסחריים וגם תעשייתיים, ולא בהכרח כל הישובים כמו תל-שבע או רהט.

טלב אלסאנע: דבר שני, יש להפסיק לחלוטין את הריסת הבתים.

טלב אלסאנע: ודבר שלישי, יש להפריד בין הכרה בישובים לבין מתן שירותים.

טלב אלסאנע: גם אם הישוב לא מוכר עדיין התושבים מוכרים ומגיע להם לקבל שירותים וזכויות.

דוד אזולאי: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לחבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.

עסאם מח'ול: אני רוצה להמשיך את הקו שבו דיבר חבר הכנסת טלב אלסאנע ולנסות לא לחזור על דברים שנאמרו עד עכשיו, גם מצד התושבים וגם מצד הממסד.

עסאם מח'ול: אני חושב שהבעיה הבסיסית שצריך להעמיד אותה כאן היום היא לא בתחום הטקטיקה ולא בתחום הדברים המפורטים שאנחנו מתייחסים אליהם.

עסאם מח'ול: אני מניח שכל מי שנמצא כאן, כולל משרדי הממשלה, כולל ועדת הפנים ואיכות הסביבה, מודעים לעובדות, למצב, למדיניות הממושכת והמכוונת, שהדבר הכי קל שאני יכול להגיד עליה זה שהיא מדיניות לא אנושית.

עסאם מח'ול: אני חושב שהשאלה שצריכה לעמוד על הפרק היא השאלה הקונצפטואלית.

עסאם מח'ול: זאת אומרת, צריך להגדיר מה רוצים,איך מתייחסת המדינה לתושבים הערבים הבדואים באיזור הזה.

עסאם מח'ול: מה האסטרטגיה שלה?

עסאם מח'ול: כולם נמנעו מלהתייחס לכך.

עסאם מח'ול: כאן שמענו כמה קולות, במיוחד הקול הנבון של ד"ר נבון בעניין הזה.

עסאם מח'ול: מה האסטרטגיה?

עסאם מח'ול: מה רוצים מהבדואים?

עסאם מח'ול: אף אחד לא אמר שהם רצויים כאן.

עסאם מח'ול: אף אחד לא אמר שהתכנון צריך להיות תכנון כמו בכל מקום אחר, שמתייחס לרווחת האזרחים שחיים במקום.

עסאם מח'ול: עד עתה ממשלות ישראל התייחסו לשאלת הבדואים כאל מטרד לתכנון ולא כאל נושא לתכנון.

עסאם מח'ול: כל הסיפורים שאנחנו שומעים על סיירת ירוקה ומינהלת בדואים זה ניסיון להנציח את ההתייחסות לבדואים בנגב כאל מטרד ולא כאל תושבים בעלי זכויות, שצריך לשאול את השאלה איך הם יתפתחו ואיך הדרישות שלהם והצרכים שלהם ייענו.

עסאם מח'ול: אתם מתווכחים כאן איך לקרוא לסיירת הירוקה, ירוקה או שחורה.

עסאם מח'ול: אני אגיד לכם איך צריך לקרוא לה.

עסאם מח'ול: צריך לקרוא לה סיירת כחול לבן, כי היא מבטאת את היחס של המדינה, הגישה הרשמית, בצורה הבוטה ביותר כלפי האוכלוסיה הבדואית באיזור.

עסאם מח'ול: את התפיסה הזאת אסטרטגית צריך לשנות.

עסאם מח'ול: כל מה שאמרתם, כל הפרטים נכונים וצריך לקחת אותם בחשבון.

עסאם מח'ול: אבל אם לא יחול שינוי תפיסתי ביחס לשאלה הזאת, ביחס לצרכים של התושבים כאן, אז שום דבר לא ישתנה.

עסאם מח'ול: לכן הדרישה היא, קודם כל צריך להוקיע כל מחשבה שבנויה על נקודת מוצא לפיה יש להבטיח את הסדר על-ידי הריסת העתיד של התושבים, הריסת בתים.

עסאם מח'ול: צריך לבטל בכלל את הרעיון הזה, לעקור אותו.

עסאם מח'ול: זה החלטה פוליטית קודם כל.

עסאם מח'ול: הדבר השני, צריך לבטל את מינהלת הבדואים.

עסאם מח'ול: למה צריך לנהל את הבדואים על-ידי מינהלת בדואים?

עסאם מח'ול: האם הם לא אזרחי מדינת ישראל?

עסאם מח'ול: אז שמשרד הפנים, שהממסד הקיים הרשמי יטפל בבעיות שלהם, כמו שהא מטפל בבעיה של חיפה, של סכנין, של תל-אביב, של באר-שבע ושל ערד.

עסאם מח'ול: מה זאת אומרת "מינהלת הבדואים"?

עסאם מח'ול: בסיכום הישיבה הזאת אני חושב שצריכה להיות החלטה של ועדת הפנים ואיכות הסביבה לבטל כל צורה יחודית של טיפול בשאלות של הבדואים.

עסאם מח'ול: המסגרת היחידה לפיה צריך להתייחס אליהם היא המסגרת של החוק הכללי במדינת ישראל.

עסאם מח'ול: הזכירו כאן שהם לא אמרו שהם מתנגדים למדינה ושהם אמרו שאין להם מדינה אחרת.

עסאם מח'ול: זה הביטוי, שאין למדינה הזאת שני פנים כשהיא מתייחסת לאזרחים שלה.

עסאם מח'ול: אני חושב שאנחנו צריכים להעמיד את השאלות הקשות כבר עכשיו.

עסאם מח'ול: גמרנו עם הסיפור הזה, שאני אתווכח עם ראש מועצה אזורית זה או אחר, או עם פקיד זה או אחר במשרד הפנים, אם יתנו עוד צינור מים או לא יתנו צינור מים.

עסאם מח'ול: הוויכוח הוא על התפיסה היסודית ואותה צריך לשנות.

עסאם מח'ול: מר פאול דיבר על הצורך במועצה אזורית שתהיה אחראית על התושבים ולא על המרחב.

עסאם מח'ול: מה זאת אומרת?

עסאם מח'ול: למה?

עסאם מח'ול: למה אתה חושב שלך מגיעה מועצה אזורית שתטפל גם במרחב שלך וגם במרחב של האחרים, ואילו הבדואים צריכים לטפל בתושבים?

עסאם מח'ול: עם השאלות האלה עלינו להתמודד.

עסאם מח'ול: המצב הקיים לא ישתנה אם לא תשתנה התפיסה הבסיסית האסטרטגית בעניין הזה.

עסאם מח'ול: אני חושב שהגיע הזמן שגם ועדת הפנים ואיכות הסביבה, גם אנחנו וגם התושבים ייאבקו בצורה אסטרטגית על שינוי התפיסה הזאת ועל יציאה לעולם אחר, לשלב אחר, לאלף השלישי.

דוד אזולאי: תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מח'ול.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לחבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אני רוצה להצטרף למברכים על התכנסות ועדת הפנים כאן, באיזור שבאמת זקוק לסיוע, גם ממשלתי, גם פרלמנטרי וגם ציבורי.

אחמד טיבי: לפני שאני אגע בכמה וכמה בעיות ברמה הפרטנית, אני רוצה להציג שאלה שהועלתה בצורה זו או אחרת על-ידי קודמי.

אחמד טיבי: חברת הכנסת פרופ' יהודית נאות שאלה את חבר הכנסת עסאם מח'ול ואותי האם מה שעומד בפנינו הוא בעיה תקציבית.

אחמד טיבי: שנינו ענינו שזאת לא בעיה תקציבית.

אחמד טיבי: זאת בעיה של תפיסה, בעיה עקרונית.

אחמד טיבי: הבעיה היא לא מאיפה להביא 50 מיליון שקל, או 100 מיליון או 300 מיליון שקל.

אחמד טיבי: השאלה היא האם מדינת ישראל מתייחסת אל הערבים הבדואים בנגב כאל אזרחים, אפילו לא שווי זכויות, כי גם אני כאיש טייבה אזרח אבל אני לא שווה זכויות, אבל כאל אזרחים שמגיע להם אזרחים, שמגיע להם להתקיים במינימום של כבוד אנושי.

אחמד טיבי: מינימום, לא יותר מזה.

אחמד טיבי: מה זה צרכים קיומיים?

אחמד טיבי: מים, מרחב, בניה, מגורים, חשמל.

אחמד טיבי: אם תספר על הדברים הללו לתלמיד כיתה י' בתיכון עירוני בתל-אביב הוא יתחיל לצחוק ויגיד לך: זה לא אצלנו, כך עושים במדינות ערב, כך זה באפריקה.

אחמד טיבי: זה צריך לבייש כל אדם שיש לו מצפון, ויש הרבה אנשים במדינה הזאת שיש להם מצפון.

אחמד טיבי: יש אנשים שרוצים לפתור את הבעיות ולא יכולים ויש אנשים שלא רוצים לפתור אותן.

אחמד טיבי: אני מרגיש שיש כיסים בתוך משרדי הממשלה שתפקידם למגר את האוכלוסיה הבדואית.

אחמד טיבי: מתייחסים אליה כאל אוייב שצריך למגר אותו.

אחמד טיבי: מתייחסים אל הבדואי הבונה כאן את ביתו לא כאל מי שרוצה מקום מגורים אלא כמי שמנסה על-ידי כך לפגוע בבטחון המדינה.

אחמד טיבי: אבל כשיהודי בונה בית ללא רישיון או מקום מסחרי כלשהו ללא רישיון - אז מדברים על חריגת בניה.

אחמד טיבי: היחס הקרדינלי הבסיסי לאוכלוסיה כאן הוא כאל מטרד, משא שצריך להוריד אותו.

אחמד טיבי: יש להביא לשינוי בקונספציה.

אחמד טיבי: אחרי השינוי בקונספציה אין לי ספק שכל מה שאני אגיד עכשיו יוכל להיפתר.

אחמד טיבי: למשל, לאשר תוכניות מיתאר של כל הכפרים האלה, תוכניות שמונחות בוועדה המחוזית; למשל לבנות בתי-ספר בתוך הישובים הלא מוכרים ולא לקבוע לאנשים איפה יהיו בתי-הספר שלהם מחוץ לישובים; למשל להפסיק את הריסת הבתים.

אחמד טיבי: זה גם המקום, אדוני היושב-ראש, שכולנו נבקש להקפיא את תוכנית המיתאר המקומית 24/4 להקמת שלושת הישובים עם השמות המליציים: מרעית, בית פלט ובאר חיל.

דוד אזולאי: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

דוד אזולאי: רשות הדיבור לחברת הכנסת פרופ' יהודית נאות, אחרונת הדוברים.

יהודית נאות: בתור האשכנזיה היחידה שנותרה פה אני רוצה להודות.

יהודית נאות: אני רוצה להתחלק אתכם, שהמועקה עימה אני יוצאת היום היא לא מחמת החום.

יהודית נאות: אני חשה שלמדתי הרבה מאוד.

יהודית נאות: אני סבורה שאנחנו צריכים לשבת בוועדה - עם מזגן, זה לא יזיק - ולהבדיל בין אנשים שהם עובדי מדינה, שהם מבצעים מדיניות, לבין מי שקובע את המדיניות, שאליו אנחנו צריכים לפנות.

יהודית נאות: אני לא מוצאת לנכון להתווכח עם אנשים שמבצעים מדיניות.

יהודית נאות: הוויכוח צריך להיות עם מי שקובע את המדיניות.

יהודית נאות: מי שקובע את המדיניות היום מבחינתי זה ממשלת ישראל.

דוד אזולאי: רבותי, תודה רבה.

דוד אזולאי: לפני שניגש לסיכום אני רוצה להצטרף לכל הברכות ולהודות על האירוח, כמסורת העדה הבדואית.

דוד אזולאי: אני חושב שהיום לא רק אני, גם חברי, לא רק ראינו אלא גם למדנו מקרוב על הנעשה בישוב הבדואי.

דוד אזולאי: אני לא מצטער לרגע שבאנו לפה, למרות החום הכבד, למרות הקושי.

דוד אזולאי: זה נותן לנו אפשרות לא רק לשמוע וללמוד אלא גם לחוש את מה שאתם חשים כל הזמן.

דוד אזולאי: אני חושב שאת זה אני יכול להגיד גם לכם.

דוד אזולאי: אנחנו הרגשנו מה שאתם מרגישים.

דוד אזולאי: בוודאי שאנחנו נצא מכאן, לא רק עם דיבורים אלא גם עם החלטות.

דוד אזולאי: ברשות

דוד אזולאי: כם אני רוצה לגשת לסיכום הדיון.

דוד אזולאי: 2) ועדת הפנים ואיכות הסביבה מודה לתושבי דריג'את על האירוח ואנו בוועדה נמשיך לפעול למען פתרון המצוקות, בישובי הבדואים בדרום בכלל ובדריג'את בפרט.

דוד אזולאי: 4) הוועדה דורשת מראש הממשלה להציג בפני הכנסת תוכנית אופרטיבית לישובי הבדואים בדרום.

מוחמד כנעאן: בהשתתפות משרדי הממשלה ונציגי התושבים.

דוד אזולאי: 6) הוועדה דורשת מהממשלה לספק שירותים - חינוך, בריאות, מים ועוד - לישובים הבדואים, עד למציאת פתרונות הקבע.

דוד אזולאי: לסיום, יש לי בקשה לחברי הכנסת הערביים.

דוד אזולאי: תנצלו את המומנטום בימים הללו ותיפנו לראש הממשלה בעניין.

דוד אזולאי: תודה רבה.