ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 101, 2000-05-29 10:00

דוד אזולאי: אני פותח את הישיבה.

דוד אזולאי: אנחנו פותחים את הדיון היום בהשתתפות השרה לאיכות הסביבה, הגברת דליה איציק, בנושא חוק החופים.

דוד אזולאי: יוזם החוק הוא חבר הכנסת עוזי לנדאו, יושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

דוד אזולאי: אני חושב שלא סתם חתומים כ-32 חברי כנסת על הצעת החוק הזו.

דוד אזולאי: אני בטוח שלו חבר הכנסת לנדאו היה מתאמץ קצת יותר, הוא היה מוצא היענות הרבה יותר גדולה מאלה החתומים, ועובדה היא שהחוק עבר גם בקריאה טרומית.

דוד אזולאי: זה חוק מאד מאד חשוב, שבא לעשות סדר בכל מה שקשור לחופי מדינת ישראל.

דוד אזולאי: המטרה של החוק היא פיתוח ושימור חוף הים התיכון שבתחום מדינת ישראל.

דוד אזולאי: לצערי הרב, יש היום מצב של הזנחה בחופים שאינם נמצאים ברשות מקומית, ואין מי שמטפל בהם ומתחזק אותם.

דוד אזולאי: ישנה בנייה חדשה, הרבה מאד בנייה, שחוסמת את המבט לים ובולמת את הרוח.

דוד אזולאי: החוף הוא בעצם נכס ציבורי השייך לציבור הרחב, וגם לו צריכה להיות הזכות לגישה חופשית לחוף הים.

דוד אזולאי: בחוק זה ישנו פרק מיוחד שבא לשתף את הציבור בתהליך התכנון ובעניין האכיפה של החוק.

דוד אזולאי: הצעת חוק זו באה גם להסדיר את השימושים הנעשים בחוף ולאזן בין האינטרסים השונים.

דוד אזולאי: הצעת החוק הזאת יש בה חידוש נוסף שלא היה עד היום – מרחיבים את רצועת החוף, את הרצועה היבשתית וגם את רצועת חוף הים עצמה, שעד היום לא תמיד השלטונות שמטפלים בהיתרי הבנייה נתנו על כך את הדעת.

דוד אזולאי: המטרה היא לצמצם למינימום האפשרי את הזיהום בחוף ואת היקפי הבנייה.

דוד אזולאי: אין זה סוד שהחופים העומדים היום לרשות הציבור הולכים ומצטמקים, בגלל בנייה.

דוד אזולאי: אנחנו מדי פעם שומעים על סגירת חופים לטובת כל מיני תשתיות, כמו: מערכת הביטחון, נמלים, תחנות כוח ועוד.

דוד אזולאי: מתוך כ-197 קילומטר רצועת חוף, היום כ-50 קילומטר כבר סגור בפני הציבור הרחב.

דוד אזולאי: כולנו יודעים שישנה תכנית להגדיל את נמל אשדוד ואת נמל חיפה ולבנות את שדה התעופה בחיפה, דבר שיביא לצמצום יתר של רצועת החוף.

דוד אזולאי: לצערי הרב, ישנם גורמים רבים שמנצלים את חוסר הבקרה, וישנה השתוללות גדולה בכל רצועת החוף.

דוד אזולאי: החופים הגובים דמי תשלום עבור שימוש הולכים ומתרבים.

דוד אזולאי: אני חושב שכל מי שנוסע לאורך כביש החוף, רואה לאט לאט במשך הזמן שהרצועה הזאת, לצערנו הרב, הולכת ומצטמצמת.

דוד אזולאי: ההנאה מנכס כל כך חשוב כמו חוף הים, ששייך לכולם ושכולנו אמורים ליהנות ממנו, במשך הזמן הולכת ונמנעת מאתנו.

דוד אזולאי: לכן אני חושב שטוב עשה חבר הכנסת עוזי לנדאו שהגיש את הצעת החוק, על מנת לעשות סדר אחת ולתמיד בכל מה שקשור למערך החופים במדינת ישראל.

דוד אזולאי: אקדים ואומר שבדיון היום לא ניכנס לסעיפי החוק.

דוד אזולאי: אנחנו נעשה את זה בהמשך בעוד כמה ישיבות.

דוד אזולאי: היום אנחנו נשמע סקירה כללית, נשמע את מגיש הצעת החוק ואת השרה לאיכות הסביבה.

דוד אזולאי: לאחר מכן נשמע את החברים.

דוד אזולאי: כל אחד יביע את דעתו באופן כללי, ובוודאי כאשר נקיים דיונים מפורטים יותר על הצעת החוק, נתייחס לכל ההצעות של נציגי משרדי הממשלה השונים, ראשי הרשויות וגורמים נוספים שקשורים לחופי מדינת ישראל.

דוד אזולאי: אדוני חבר הכנסת עוזי לנדאו, בבקשה.

עוזי לנדאו: תודה רבה אדוני היושב ראש, חבר הכנסת אזולאי.

עוזי לנדאו: תודה ליושב ראש הישיבה שבשעה טובה ובסימן טוב מתחיל את הדיונים על הצעת החוק הזאת, ואני גם רוצה להוסיף שאני מקווה שגם במזל טוב - שנתחיל ונסיים ומהר.

עוזי לנדאו: את הברכות לא צריך לכוון ל-32 חברי הכנסת שהגישו את הצעת החוק הזאת, אלא דווקא לארגוני הסביבה, ובראשם החברה להגנת הטבע שעוסקת בפעילות הארגונית, והאגודה של אדם, טבע ודין שניסחה את הצעת החוק הזו, כשלידם מסייעים מגמה ירוקה או פעולה ירוקה וכל הירוקים הנוספים.

עוזי לנדאו: איך אומרים באנגלית?

עוזי לנדאו: GREEN IS BEAUTIFUL.

עוזי לנדאו: חברי הכנסת בכלל לא רצו להגיש את הצעת החוק הזו, אבל דחפו אותנו, אז בסוף הגשנו.

עוזי לנדאו: בסך הכל זו פעולה ברוכה של האנשים בשטח.

עוזי לנדאו: אם לא הייתם עושים את זה, זה לא היה מגיע לרמה המפורטת והמקצועית, כפי שזה הוגש.

עוזי לנדאו: לכן אני רוצה שזה יהיה רשום בפרוטוקול.

עוזי לנדאו: ציינתי את זה גם מעל במת הכנסת, כי חשוב שאנשים יידעו למי מגיעה הברכה הזאת.

עוזי לנדאו: הצעת החוק הזו מוגשת מאוחר מאד.

עוזי לנדאו: היא באה לדיון שלושה חודשים מאוחר מעבר לאותו חודש שבו הבטיחה הממשלה להגיש את הצעת החוק שלה.

עוזי לנדאו: אנחנו ממתינים להצעת החוק הזו, אבל המתרחש בשטח לאורך חופי הים הוא מציאות שמשנה את פניה, בגלל שדחפורים קיימים וחול נלקח ובתים עולים וקמים שם, מבלי שהרשויות מסוגלות לעצור את התנופה הזאת.

עוזי לנדאו: החברה להגנת הטבע הכינה דוח חדש על מצב חוף הים התיכון, שתמציתו התפרסמה בעיתונות בשבוע שעבר.

עוזי לנדאו: אני לא יודע כמה שנים נותרו לכתוב דוח כזה, משום שהחוק הולך ומצטמצם.

עוזי לנדאו: אבל עקרונית, ניצבות לפנינו שתי מגמות הסותרות זו את זו.

עוזי לנדאו: מגמה אחת של מדינה שהאוכלוסייה בה הולכת וגדלה, מיליונים גרים היום לאורך החוף, ויחד איתם פעילות מסחרית ותעשייתית שהולכת ונעשית מסיבית יותר ותנועה ימית שהולכת ונעשית גדולה יותר.

עוזי לנדאו: מול העלייה הזאת ברמת החיים, או מה שמאפשר את עליית רמת החיים הזו, אנחנו רואים את אותו ציבור שרוצה יותר ים ויותר איכות סביבה.

עוזי לנדאו: שתי המגמות המנוגדות זו לזו הן מגמות שצריך למצוא ביניהן איזון סביר - בלי שום קשר למה שמתחשק לחלק מן האנשים ומה שלא מתחשק להם – וישנו הטבע עצמו.

עוזי לנדאו: צריך לשמור עליו ולשמר את בעלי החיים בו, את הצומח, את החי ואת הנוף, כי הוא הולך ומדרדר.

עוזי לנדאו: אדוני דיבר על תנופת הבנייה.

עוזי לנדאו: מי שיעלה היום למטוס, יראה כיצד מאשקלון בדרום ועד נהריה בצפון יש סכנה שלא רק הנוף משתנה, אלא כאשר אנחנו רואים את המרחבים האורבניים האלה, ההשפעה שלהם היא הרסנית על אופי החיים של התושבים החיים בתוכם.

עוזי לנדאו: אנחנו רואים מרחבים אורבניים כאלה בחוץ לארץ, כאשר אנשים גרים בצפיפות רבה ללא נורמות ראויות.

עוזי לנדאו: לפעמים גם יש התפתחות לאלימות חברתית קשה, להשחתה בתחום היחסים בין איש לבין רעהו, לעבריינות ולפשע הולך וגדל.

עוזי לנדאו: יש קשר בין הפסיכולוגיה האנושית, למצב הנפשי, ובין הסביבה הטבעית שהאדם חי בה.

עוזי לנדאו: כשיוצאים מאיזון, יוצאים מאיזון לכל האורך והרוחב.

עוזי לנדאו: אנחנו מדברים כרגע על כל סוגיית חופי הים, כאשר כל תרבות הזלילה והשביעה מקבלת את ביטויה עם ההתנפלות על כל פינה פתוחה והפקת מקסימום ממנה.

עוזי לנדאו: הסיסמאות שמלוות אותנו היום זה להיות אגואיסט, לעשות מה שטוב לך, אם נותנים לך – קח.

עוזי לנדאו: צריך לצאת נגד הלגיטימיות של השיפוט הזה והסיסמאות האלה, משום שהן מחזקות עוד יותר מגמות שרווחת בחברה שלנו של זלילה ושביעה ולעזאזל החברה והיעדים החברתיים.

עוזי לנדאו: אני חושב שהחוק הזה הוא לא רק חוק בעתו, אלא חוק שאיחר מעט את המועד.

עוזי לנדאו: צריך להמריץ את פעילות החקיקה שלו.

עוזי לנדאו: מעבר להצלת הנותר מן החוף, הוא בין השאר אמור לשמש גם כלי חינוכי כדי לקדם את כל היעדים לאיכות סביבה, לתכנון נאות וקריאה למוסדות להשכלה גבוהה שבכל מה שקשור בלימודים הטכניים שלהם – ואני במיוחד מכוון את הדברים שלי למחלקות שעוסקות בגיאוגרפיה ובהנדסה, הנדסה אזרחית, הנדסת בניין, הנדסה כימית, הנדסת תחבורה – יש להתחיל לעסוק בתכנון ובסטנדרטים של תכנון שמתאימים לארץ שלנו, ולא לקחת את הסטנדרטים שמתאימים לארצות הברית או למגמות אחרות באירופה, שם אין להם מגבלות על קרקע ועל נוף פתוח, והם בנדיבות רבה משתלטים על שטחים.

עוזי לנדאו: באיזון מתאים וברגישות ראויה צריך להתאים את התנאים שלנו לתכנון שלנו.

עוזי לנדאו: אני אסיים כאן בקריאה אל הוועדה להמריץ את החקיקה שלה, ובקריאה לממשלה להגיש את הצעת החוק שלה, כי זו מתמהמהת.

עוזי לנדאו: אני גם חושב שאיננו צריכים להתנות את הפעילות שלנו ברגע זה במה שתעשה הממשלה; פשוט צריך לרוץ קדימה.

עוזי לנדאו: כדי להמריץ את הממשלה, אדוני היושב ראש, אני מציע להעביר את הצעת החוק הזו כפי שהיא לקריאה ראשונה, ואת הדיון הזה אנחנו נקיים כאן בוועדה בשתי הצעות החוק גם יחד – והדבר הזה מקובל עליי – הצעת החוק הממשלתית והצעת החוק הפרטית שחתמו עליה 32 חברי כנסת ואשר מאחוריהם עומד ציבור גדול רגיש, ער וחרד למתרחש במדינה.

עוזי לנדאו: תודה רבה.

דוד אזולאי: תודה רבה לחבר הכנסת עוזי לנדאו.

דוד אזולאי: גברתי השרה לאיכות הסביבה, הגברת דליה איציק בבקשה.

דליה איציק: אדוני יושב ראש הוועדה, מציע ההצעה, חברים – בוקר טוב לכם.

דליה איציק: הצעת החוק הזו היתה מותנית בכך שאנחנו נמתין עד להצעת החוק של הממשלה, אבל הממשלה מתרשלת בתפקידה ואיננה עושה עבודתה בזמן.

דליה איציק: כל יום אני מבינה כמה החוק הזה הוא חשוב ואקוטי.

דליה איציק: ביורוקרטיה זה דבר רע, ובמקרה הזה ביורוקרטיה היא דבר טוב מאד, מפני שכל הליך השימוע של הציבור עלול להיפגע, ומי שיישמע אלה אותם אנשים שבדרך כלל שומעים אותם קצת יותר, למה?

דליה איציק: כי יש להם קצת כסף ויש להם קצת השפעה ויש להם קצת כוח, ובדרך כלל לשלטון – לכל שלטון - יש נטייה כזאת להקשיב לאנשים הללו קצת יותר.

דליה איציק: משום כך הצעת החוק הזאת דחופה מאין כמוה.

דליה איציק: צר לי שאני שרה בממשלה וכך אני צריכה לומר, אבל אני מציעה אדוני היושב ראש, לא להמתין להצעת החוק של הממשלה, להמשיך עם חקיקת החוק הזה ולטפל בו כמה שיותר מהר.

דליה איציק: אני רוצה לברך אותך.

דליה איציק: אנחנו כולנו מבינים את המשמעות של החוק הזה, ואנחנו יודעים גם כמה לחצים יש עלינו.

דליה איציק: אני עצמי נדרשתי לפגישות אין ספור בחודשיים-שלושה האחרונים מצד אנשים, שאין לי שום דבר נגדם ושעשו את כספם כנראה ביושר, ובכל זאת אנחנו סבורים שאיזון העניין צריך להיות דווקא בהצעת חוק קפדנית.

אומרים לי: אני ראיתי היום, אדוני היושב ראש, את התגובה של פורום ערי החוף בישראל.

אומרים לי: אנחנו מתכוונים בשנה הבאה לכנס כנס ענק של ראשי ערים בעולם, שיתקיים בארץ בעיר חוף.

אומרים לי: לעיר חוף יש בעיות שונות ואחרות.

אומרים לי: אני עצמי באתי מהשלטון המקומי.

אומרים לי: הייתי סגניתו של טדי קולק.

אומרים לי: אין חוף בירושלים, ובכל זאת אני מכירה את השלטון המקומי לא רע.

אומרים לי: כידוע לכם, עיר לא ממש הכי קטנה ולא הכי פחות מסובכת שבהן.

אומרים לי: .. ובכל זאת, אני מכירה את הרצון של ראש עיר, שהוא לגיטימי לגמרי, להראות הישגים.

אומרים לי: איך מראים הישגים?

אומרים לי: עם חוף?

אומרים לי: מראים בניינים, רואים את זה, זה כמית ואפשר לנגוע בזה.

אומרים לי: עם כל הכבוד לחבריי ראשי הערים, אני סבורה שהמרינות למיניהן הורסות את החופים שלנו.

אומרים לי: חלקן מיותרות.

אומרים לי: לאלה שכבר נבנו אין שום ערך, ואנחנו מכירים את הצורך הזה להראות הישגים.

אומרים לי: אני מעריכה את ראשי הערים הערכה גדולה, משום שאני חושבת שזו עבודה קשה, נמרצת, יסודית ותובענית.

אומרים לי: אני חושבת שהנייר הזה נכתב מהר מדי וביד קלה מדי.

אומרים לי: אני רוצה לברך אותך אדוני היושב ראש.

אומרים לי: ליושב ראש ועדה אין כמעט זכויות.

אומרים לי: יש לו רק זכות אחת: הוא יכול להיות נוול ולעכב את החוק, והוא יכול להריץ אותו הכי מהר שרק אפשר, ולפעמים זה גם נגד הממשלה.

אומרים לי: לכן אדוני היושב ראש, אני ראשית רוצה לומר לך הרבה תודה.

אומרים לי: אני יודעת על הלחצים שאתה עומד בהם, מתוך סיעתנו אנחנו ומתוך ממשלתנו אנחנו.

אומרים לי: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת שחתמו, ובעיקר לחבר הכנסת עוזי לנדאו שהוא חבר כנסת ירוק ותיק - אנחנו רק לומדים ממנו, ואני ראיתי אותו גם בקדנציה הקודמת מוביל חוקים בסוגיות הללו - יישר כוח ואני אתכם לכל עזרה שתצטרכו.

דוד אזולאי: תודה רבה לגברת דליה איציק.

דוד אזולאי: האמת היא שחשבתי שיהיה לי ויכוח היום עם הממשלה.

דוד אזולאי: החוק הזה כבר הוגש ועבר בקריאה טרומית.

יהודית נאות: אם אני זוכרת, זה עבר קריאה טרומית בתמיכה.

דוד אזולאי: היה מדובר שהממשלה תגיש הצעת חוק משלה, ולצערי הרב כבר חלפו ארבעה חודשים.

דוד אזולאי: נכון להיום, הממשלה לא עשתה את זה, וחבל מאד, ולכן גם עיכבנו את ההצעה הזאת עד היום.

דליה איציק: אדוני היושב ראש, רק תרשה לי לסבר את האוזן: חבר הכנסת אופיר פינס ואני הצענו את הצעת החוק בסוף 1998, עוד לפני תפקידי כשרה, ואני כידוע לך בסיכום איתך "קרצתי" לך שטוב שאנחנו לא נתאגד, וככה החוק עבר.

דליה איציק: אנחנו בעצם המרינו את החלטת ועדת השרים, כי היא לא ממש התלהבה מן החוק.

דליה איציק: אני מציעה שניתן יד לעניין הזה.

דליה איציק: לממשלה יש לפעמים נטיות שלה ואת הקצב שלה.

דליה איציק: ממשלה זה דבר איטי שעובד לאט, ואנחנו החלטנו להמריץ את הממשלה.

דוד אזולאי: מישהו העיר כאן שאנחנו כביכול ממהרים כאן עם הצעת החוק הזאת.

דוד אזולאי: אני מודיע לכם שאין כאן שום מהירות, אנחנו עושים את זה בשיקול הדעת.

דוד אזולאי: למרות שהשרה נתנה אור ירוק היום, אני לא מתכוון לסיים את העניין היום.

דוד אזולאי: אני אאפשר לראשי רשויות ולכל הגורמים להגיש את ההתייחסות שלהם לוועדה בזמן מוגבל, ורק לאחר מכן נגיש את זה לקריאה ראשונה.

דוד אזולאי: אני רוצה לומר לכל אלה שיש להם טענות, ויהיו להם טענות גם אחרי הקריאה השלישית ולאחר שאתן להם את הזמן - תמיד יהיו כאלה שיטענו טענות - שאי אפשר לספק את רצון כולם, ואנחנו חייבים להתקדם עם החוק הזה.

דוד אזולאי: בבקשה חברי הכנסת, אני אאפשר לחברי הכנסת לדבר, ואחרי כן לנציג אחד מהמוזמנים.

גדעון עזרא: מאחר שיש פה תמיכה כל כך מקיפה בחדר הזה מקרב האופוזיציה והקואליציה, אני מציע שנשמע מהמתנגדים את מה שיש להם להגיד.

גדעון עזרא: לפי דעתי זה הדבר הכי חשוב.

מרים פיירברג: חבר הכנסת אזולאי, אני הגעתי לכאן כנציגה של ראשי רשויות החוף, ולכן הייתי רוצה לקבל את רשות הדיבור.

מרים פיירברג: לאור ההקדמה שהיתה כאן, גם של השרה לאיכות הסביבה וגם של חבר הכנסת עוזי לנדאו, אתחיל בצורה שונה ממה שתכננתי.

מרים פיירברג: אומר שאני באה עכשיו להגן על הממשלה מבחינת רשויות התכנון שלה.

מרים פיירברג: אני חושבת שרשויות התכנון עושות עבודה מאד טובה, ובניגוד לתיאור הדרמטי שלך חבר הכנסת לנדאו שיש דחפורים שחופרים וכל אחד עושה מה שבראש שלו, אני רוצה להגיד לך שלא כך הדברים עובדים.

מרים פיירברג: אפילו לא דחפור אחד נמצא בשטח בלי אישור, וכרגע בכלל אין אישורים.

מרים פיירברג: אני חושבת שהוועדה המחוזית עושה עבודתה נאמנה.

מרים פיירברג: יושבים שם אנשי מקצוע.

מרים פיירברג: אנחנו כבר שנה, לפחות מאז שאני מכהנת כראש עיר, דנים ודשים בתכניות שהיו בעבר, וכמו-כן בודקים ובוחנים אותן.

מרים פיירברג: לכן, אני חושבת שלבוא ולומר שיש דחפורים וכו' זאת אינה הצגת המציאות.

מרים פיירברג: המציאות היא שצריך להגן על רשויות התכנון שעושות עבודה נהדרת.

מרים פיירברג: יושבים שם אנשים שאחראים מאד לנושא חוף הים, והירוק חשוב גם להם.

מרים פיירברג: קודם כל, גם שרים רוצים להצליח וגם שרים רוצים להראות שהם העבירו חוקים.

דליה איציק: אבל השאלה מה המחיר.

מרים פיירברג: אז גם ראש עיר רוצה להראות עשייה, וגם פה השאלה מה המחיר.

מרים פיירברג: אני רק אומרת דבר אחד – כשנכנסתי לתפקיד, הדבר הראשון שעשיתי זה לבטל את תכנית המרינה בנתניה.

מרים פיירברג: לא כל ראשי הערים בעד מרינות, ויש עוד ראשי ערים ירוקים שרואים את טובת הציבור.

מרים פיירברג: דווקא אתה אדוני יושב הראש יודע שלא גוזרים על הציבור גזירה שהוא לא יכול לעמוד בה.

מרים פיירברג: המילים שחזרו על עצמן הרבה פעמים היו: איזון סביר, וזה מה שאני מבקשת גם מן הוועדה הזאת, כשהיא באה ושוקלת את השיקולים השונים.

מרים פיירברג: אנחנו מחליטים החלטות מרחיקות לכת כל כך, בעיקר לגבי הערים ששוכנות על חוף הים, כשמשמעות 500 מטר מבחינתן זה חלק גדול מהעיר, בעיקר עבור עיר צרה וארוכה כמו נתניה, ואני כרגע לא מייצגת את נתניה.

מרים פיירברג: יש לי דוגמאות חיות כדי להראות לכם איך לפעמים אנחנו סותרים את עצמנו, ואיך החוק – שיש לו מטרות – והחקיקה פועלים בצורה הפוכה, זאת אומרת:

מרים פיירברג: כאשר אין איזון ולפעמים צריכים גם לקבל ברירות מחדל, אנחנו בעצם משיגים את ההפך.

מרים פיירברג: אני דווקא רוצה להתחיל בדוגמה קטנה.

מרים פיירברג: מפה אני מוזמנת לבית המשפט.

מרים פיירברג: נצא מתוך נקודת הנחה שכל מי שיזם, סך הכל מטרתו טובה.

מרים פיירברג: כל אחד מסתכל מזווית אחרת, האינטרסים אחרים, אבל הכל לגיטימי.

מרים פיירברג: אבל אנחנו לא צריכים לראות מול עינינו רק את מה שקרה במרינה בהרצליה, שזאת דוגמה אולי לא כל כך חיובית.

מרים פיירברג: לא זה מה שקורה בכל הערים במדינת ישראל, וגם על זה יש ויכוח אם זה כן חיובי או לא חיובי, אבל אני לא מספיק בקיאה בנושא כדי לתת איזושהי עמדה בעניין; רק מה שאני יודעת זה שזה עומד מול עיניהם של אנשים רבים, שגם לפעמים לא מכירים את הדברים לעומקם.

מרים פיירברג: אני אתן דוגמה.

מרים פיירברג: על חוף הים של נתניה יושבת מזבלה, אחת המזבלות הגדולות במדינת ישראל.

מרים פיירברג: מזבלה ענקית, שגם כמובן מפארת את הצוק היפהפה.

מרים פיירברג: אנחנו מדברים היום על טובת הציבור, על נגישות הציבור לים ועל זכויות הציבור, אבל אנחנו בעצם מפרים וגוזלים מהציבור את האופציה לגשת לחוף או להתקרב לים, משום שהכל שם מטונף ומזוהם.

מרים פיירברג: האינטרס הציבורי בהחלט מופר שם בצורה גסה לגבי כל מי שגר במרחקים של קילומטרים מאותה מזבלה.

מרים פיירברג: לפעמים יש הבדל בין לשבת כאן בוועדה ובין לראות את הדברים כמו שהם.

מרים פיירברג: היה איזשהו רפרנט של משרד האוצר שנתן לנו עצה: לעשות את מה שעשו בחירייה – הר.

מרים פיירברג: כשהוא הגיע למקום וראה במה מדובר, הוא שינה את עמדתו לחלוטין.

מרים פיירברג: לכן, אני מבקשת מיושב הראש לדעת - כמו שאמרת - שנושא כזה הוא לא נושא שבשליפה.

מרים פיירברג: צריך ללמוד אותו לעומק, לראות את כל ההיבטים, ואם אנחנו כבר סוף סוף עושים דבר חיובי, צריך לעשות אותו כך שהשורה האחרונה תהיה חיובית ולא תפגע ותעשה הפוך על הפוך ממה שאנחנו בעצם מתכוונים לעשות.

מרים פיירברג: למה אמרתי שאני מוזמנת לבית משפט?

מרים פיירברג: משום שהמזבלה הזאת שאני חייבת לפנות אותה, משתרעת על 100 דונם של בעלויות פרטיות.

מרים פיירברג: בזמנו היה ברור לראשי ערים קודמים שמפנים את המזבלה, כי ההגיון לא אומר שבמרכז נתניה בחלק המערבי שלה, שהוא המקום הכי חזק ויפה בעיר, תהיה מזבלה.

מרים פיירברג: לכן, עשו שם חלוקה ונתנו שם לבעלים פרטיים 100 דונם.

מרים פיירברג: היום הם פונים לבית המשפט ורוצים לממש את זה.

מרים פיירברג: הם לא יכולים לממש את זה.

מרים פיירברג: הם רצו שנגיע לאיזושהי פשרה, אבל אני לא יכולה להגיע לפשרה בגלל עמדת איכות הסביבה, והשופטת יכולה היום להחליט שכל אחד – וזה פחות או יותר הצפי של המשפטנים שלנו – יקבל 5,000,000 דולר על כל דונם אדמה, אז תכפילו את הסכום הזה ב-100.

מרים פיירברג: תעשו את החשבון של תקציב העירייה, ותראו שאולי גם תקציב המדינה לא יספיק.

מרים פיירברג: זה המצב היום.

מרים פיירברג: האופציה שלי היום היא לפנות את המזבלה.

מרים פיירברג: לפנות את המזבלה עולה 90,000,000 שקל.

מרים פיירברג: אף גוף במדינת ישראל לא בא ואומר מאיפה אקח את הסכום הזה, ולכן כדי שיהיה סכום של 90,000,000 שקל שיעזור לפנות את המזבלה - שאין ספק שזה אנטיתזה של איכות הסביבה ושזה בדיוק הפוך למה שהוועדה הזאת שמה לה למטרה - אני צריכה איזשהו מנוף כלכלי.

מרים פיירברג: אז באנו עם איזושהי תכנית מינימליסטית ולא יזמית.

מרים פיירברג: היתה התחייבות של העירייה שאנחנו עוד נוסיף כספים, כדי שלא נראה את המזבלה.

מרים פיירברג: זה נכון שהירוקים היו רוצים שהמזבלה תיעלם ושנעשה הוקוס פוקוס והמזבלה תרחף באוויר והכל יהיה שם ירוק, אבל אנחנו לא בנויים על הוקוס פוקוס, וכדי לפנות את המזבלה הזאת צריכים 90,000,000 שקל, סכום שאין לנו.

מרים פיירברג: לאורך חופה של מדינת ישראל יש צוקים.

מרים פיירברג: לנו בנתניה יש 8.5 קילומטר צוקים, צוקים מסוכנים.

מרים פיירברג: מאד יפה לדבר על נוף ועל טבע, רק לא מדברים על כמה אנשים נהרגו בגלל שאי אפשר לטפל בצוקים.

מרים פיירברג: לאף אחד אין תקציבים במדינת ישראל כדי לטפל בצוקים האלה.

מרים פיירברג: ההצעות הן יפהפיות, רק שאנחנו כל יום מתפללים שמישהו לא ייהרג שם.

דוד אזולאי: לא הגבלתי אותך בזמן, כי את הדוברת הראשונה, אבל אני עכשיו אאלץ לעשות את זה לכולם.

מרים פיירברג: לא ידעתי שאני מוגבלת בזמן.

מרים פיירברג: אמרו לי שאוכל לדבר יותר זמן.

מרים פיירברג: אני אנסה לעשות את זה קצר.

מרים פיירברג: קודם כל, צריך לעשות הפרדה והבחנה בין ערי חוף שהן מעטות יחסית, לבין אזורים נרחבים מאד שהם אזורים כפריים, ושההתייחסות אליהם צריכה להיות אחרת.

מרים פיירברג: מטבע הדברים, עבור ערי החוף, החוף הוא חלק אינטגרלי וחלק מהמנוף הכלכלי של העיר.

מרים פיירברג: אסור לשכוח שמדינת ישראל במשימות הלאומיות שלה מטילה את האחריות ואת כובד המשקל הכלכלי על הרשויות המקומיות האלה.

מרים פיירברג: כאשר מדינת ישראל קלטה עלייה, 45,000 עולים הגיעו לנתניה, וכאשר היא קלטה את יהודי אתיופיה, 8,000 מיהודי אתיופיה הגיעו לנתניה, אז העיר הזאת חסרה 55,000,000 שקל על החוף שהיא מחויבת לתת על פי חוק.

מרים פיירברג: אי אפשר לבוא ולהגיד לראש עיר שמפילים עליו את המעמסה, את הצפיפות ואת העולים, אבל את המנופים הכלכליים נוטלים ממנו, אלא אם כן יבוא מישהו ויגיד שהוא עושה את זה במקום.

מרים פיירברג: 12,000,000 שקל עולה כל שנה להחזיק את החוף.

מרים פיירברג: אם ממשלת ישראל תגיד שהיא מממנת 12,000,000 שקל להחזיק את החוף, אז יש לה באמת SAY בעניין הזה, אבל אף אחד לא אומר זאת.

מרים פיירברג: רק אומרים שיש חובות.

מרים פיירברג: מאיפה לקחת, מאיפה לקחת אלטרנטיבות ואיך להיבנות – על זה אומרים לך לשבור את הראש לבד ולהתמודד לבד.

מרים פיירברג: לכן, צריכה להיות התייחסות אחרת לחלוטין לערים מאשר לאזורים הכפריים, כמו שאמרתי.

מרים פיירברג: דרך אגב, כשדיברנו על נדל"ניסטים, בנתניה הנדל"ניסט הגדול זאת מדינת ישראל, משום שרוב השטחים היום שעדיין נותרו, הם של מינהל מקרקעי ישראל והם בבעלות המדינה.

מרים פיירברג: יש שם תכניות בתוקף ויש שם בתי מלון.

עוזי לנדאו: כלומר שם לא יצטרכו לשלם פיצויים.

מרים פיירברג: זה לא מדויק, לא בנית אף מנגנון שיטפל בתשלומים.

מרים פיירברג: באף חוק אתה לא יכול לקחת זכויות קניין של אנשים.

מרים פיירברג: אני מביאה דווקא דוגמאות כדי להראות שלא הכל זה טרקטורים ולא הכל אלה מבני ענק או מלון דירות.

מרים פיירברג: לחלק גדול מהחוף, למשל, אין בכלל רצועת חוף.

מרים פיירברג: אם מישהו רוצה להגיע מקצה אחד לקצה שני, אין חוף.

מרים פיירברג: אנחנו רוצים ליצור שוברי גלים נמוכים מתחת למים שייצרו 30 מטר של חוף.

מרים פיירברג: מחר יגידו: אנחנו לא נותנים לכם ליצור דבר כזה.

דוד אזולאי: אני הצעתי שלא ניכנס כאן לפרטי החוק.

דוד אזולאי: אחר כך אגיד לכם איך להגיש את ההסתייגויות שלכם.

דוד אזולאי: אם נאפשר לכל אחד להרחיב את היריעה בנושא הזה, הרי נצטרך פה כמה ימים רצופים.

מרים פיירברג: אז דיברתי על זכות הקניין.

מרים פיירברג: אני רוצה לדבר על עוד נקודה אחת.

מרים פיירברג: אני חושבת שאפשר להשתמש בים כמנוף לאטרקציות.

מרים פיירברג: אין לנו כל כך הרבה אטרקציות במדינה מבחינת תיירות.

דוד אזולאי: על חשבון מי זה בא?

דוד אזולאי: מה זה גורם?

דוד אזולאי: מה זה עושה?

דוד אזולאי: אני לא רוצה להביא לך דוגמה מעירי עכו, שם כמעט לא רואים את החוף.

דוד אזולאי: אחר כך באים כל מיני "חאפרים" שמשתלטים על חופים ומתחילים לגבות כספים.

מרים פיירברג: אתה יודע מה אמר הרמב"ם?

מרים פיירברג: לעבור מקיצוניות לקיצוניות כדי להגיע לאמצע, וזה בדיוק העניין.

מרים פיירברג: אני אתך בקטע הזה.

מרים פיירברג: אני הייתי נגד המרינה.

מרים פיירברג: אני נלחמתי פה נגד המינהל שהולך לבנות היום בשלולית החורף.

מרים פיירברג: כמו שנאמר כאן, נציגת מרצ ואני היינו שתי הירוקות במועצת העירייה הקודמת.

מרים פיירברג: יש לי מודעות.

מרים פיירברג: אל תציירו את הדברים כאילו כולם נדל"ניסטים.

מרים פיירברג: לא, אנחנו בהחלט ירוקים, אבל בין קיצוניות לקיצוניות צריך להגיע לאמצע.

מרים פיירברג: כדי להגיע לאמצע, צריך לעשות בחינה מדוקדקת, לראות את המשמעויות, כלומר: לראות מה זה אומר 500 מטר.

מרים פיירברג: כשאנחנו מדברים היום על מתכננים, אנשים מגיעים לשטח, מסתכלים ורואים, ועד שמקבלים החלטה, יוצאת הנשמה.

מרים פיירברג: אני לא בעד שליפות, אני לא בעד נדל"ניסטים ואני לא בעד גזלת הזכויות מהציבור.

דוד אזולאי: ולמרות הכל, את יודעת טוב מאד כמה חריגות יש וכמה פעולות מתבצעות בניגוד לחוק ברצועת החוף.

מרים פיירברג: אני נגד גנבים קטונתי, אני מדברת על אנשים ישרים.

מרים פיירברג: מי שירצה לגנוב, עם החוק הזה ימשיך לגנוב.

דוד אזולאי: החוק בא בגלל מצב שנוצר.

דוד אזולאי: אני מציע שתקדישי שתי דקות למה שאת רוצה להסביר לנו על המפה.

מרים פיירברג: הנושא של חוף הים הוא נושא שצריך להקדיש לו הרבה זמן, ואי אפשר למצות אותו בשני משפטים.

מרים פיירברג: אני מבקשת מהוועדה, שכאשר היא באה להחליט, תשקול את כל ההיבטים, תראה מה כן ומה לא, תיצור איזשהו פורום שיהיה בו גם שיקול דעת במקרים מסוימים ולא תהיה ראייה של שחור-לבן, לא נדל"

מרים פיירברג: ניסטים מול אפס או לומר: לא נוגעים בחוק, כי עדיף שכך.

מרים פיירברג: מה זה עדיף שכך?

מרים פיירברג: זה אומר פשוט לא לחוף ים, ואז שוב פוגעים בציבור.

מרים פיירברג: זו לא היתה המטרה.

מרים פיירברג: המטרה היא לתת לציבור ליהנות מהים.

מרים פיירברג: אם לא ניגע בו, הציבור לא ייהנה ממנו, אז מה הרווחנו?

פול ויטל: אנחנו רואים לפנינו את מפת העיר נתניה, כאשר בחלק הצפוני ביותר אנחנו רואים את החלק הבנוי של העיר.

פול ויטל: החלק הבנוי בעצם מגיע בחלקו מעבר ל-100 מטר מרחק.

פול ויטל: זו בנייה על המצוק.

פול ויטל: זה יישוב שנבנה עם הגב אל הים, כמו במרבית הערים במדינת ישראל, וזה חבל, משום שפירושה של ריביירה היא ריביירה כמו בכל הים התיכון.

פול ויטל: החתך הטיפוסי זה בתי מלון ומסחר, מדרכה, כביש, חול וים.

פול ויטל: אנחנו רואים דרומית לחלק הבנוי של העיר כוונות תכנון ותיקות בחלקן.

מרים פיירברג: האם הראית את הקו של ה-500 מטר ואת חשיבותו?

פול ויטל: 500 מטר לנתניה זה כמעט בין 1/3 ל-1/4 מהחלק הבנוי של העיר, ובוודאי כל התכניות מצפון לדרום.

פול ויטל: אנחנו כמובן משתפים פעולה עם המשרד לאיכות הסביבה ועם הגופים הירוקים.

פול ויטל: כפי שאמרה ראש העירייה, אתמול היה ויכוח גדול בוועדה המחוזית על הנושא של שלולית החורף, שאנחנו מסרבים לקבל את התכנית של המינהל לבנייה באזור הזה.

דוד אזולאי: אנחנו מקיימים כאן דיון על החופים במדינת ישראל, לא רק על החוף של נתניה.

דוד אזולאי: זה מאד לא הוגן, כאשר נמצאים פה ראשי רשויות אחרים שגם רוצים להציג את הדברים, ואני לא אאפשר לאף אחד לעשות את זה.

דוד אזולאי: לפנים משורת הדין אפשרתי לכם, אז אני מבקש לסיים.

מרים פיירברג: מה שקורה כאן מאפיין גם את הרשויות האחרות.

פול ויטל: רציתי להדגיש שהמטרה של החקיקה הזאת צודקת, אבל צריך גם רגישויות שיאפשרו לנו להתפתח בתוך החקיקה הזאת.

פול ויטל: היא מכשיר מנחה לדרך בה נפתח את האזור האורבני.

איתן גדילזון: אדוני היושב ראש, כבוד השרה, חבר הכנסת עוזי לנדאו וחברי הכנסת האחרים.

איתן גדילזון: אני לא אדבר יותר מחמש דקות, אולי אפילו פחות.

איתן גדילזון: אני רוצה לחדד שלוש נקודות.

אותו ניחוח: מה שקורה הוא, שלמרות כל הכוונות הטובות, המציאות היא זו; וכשבודקים מה קורה לאורך החופים של מדינת ישראל, כבוד ראש העיר – גם חופייך שלך – מסתבר שבמשך 40 שנה, מדינת ישראל מחסלת את החופים שלה, בקצב שאין שני לו.

אותו ניחוח: החברה להגנת הטבע הוציאה את הדוח הזה.

אותו ניחוח: הדוח הזה יועבר לכולם, וכל מי שירצה אותו, יוכל לקבל אותו.

מרים פיירברג: למה אתה מתכוון?

מרים פיירברג: לארוזיה שלא קשורה לנו?

איתן גדילזון: אני מתכוון להרבה דברים.

איתן גדילזון: שוברי הגלים שרצית להקים הם חלק אינטגרלי ומשמעותי ביצירת אותה ארוזיה, אבל אמרנו שלא ניכנס לנושאים מקצועיים.

איתן גדילזון: אין לציבור יותר מאשר 50 קילומטרים של חופים טבעיים לתכנן לטובתו ולאיכות החיים שלו, ואם תסריט "עסקים כרגיל" ורק התכניות המאושרות היום ואלה שבצינור התכנון יתממשו חס וחלילה, אז מתל אביב דרומה לא יהיו יותר מאשר שני קילומטרים נוספים של חוף לטובת הציבור ומחיפה צפונה גם שם לא יהיו יותר מאשר שלושה קילומטרים של חוף לשירותו של הציבור.

איתן גדילזון: אולי יש הרבה דברים שהירוקים לא מבינים, אבל מה שקברניטי הפיתוח לא מבינים לחלוטין זאת העובדה שהנושאים שהירוקים והמשרד לאיכות הסביבה מבטאים, גם הם צורך פיתוחי של האדם המודרני.

איתן גדילזון: הדרישה לאוויר נקי, פיסת חוף ואיכות חיים זו לא פריבילגיה.

איתן גדילזון: זה צורך, שככל שנתקדם עם השנים, ככה הוא יילך ויגבר, ולכן גם אנחנו נשיג אותו.

מירית דובר: סליחה, אני מוחה על הסגנון הזה, זה לא לעניין.

מירית דובר: מה זאת ההתייחסות הזאת?

מירית דובר: אתה מעביר מסמך ואפילו לא טורח להעביר לנו קודם התייחסות?

מרים פיירברג: אני רוצה להזכיר לך שאני לא יושבת ראש הוועדה, אם אתה לא יודע.

מרים פיירברג: יש יושב ראש ועדה.

איתן גדילזון: המסמך הזה מהלך אימים בנושא 500 המטרים.

איתן גדילזון: החוק הזה לא יביא לכך שלא יהיה כל פיתוח ב-500 מטרים האלה.

איתן גדילזון: ידידי מאדם טבע ודין יציג את החוק, והדברים האלה יבואו על תיקונם.

יהודה זמרת: החוק שלפנינו כרגע הוא חוק שמנסה לעקוף את מערכות התכנון.

דליה איציק: זה נכון, אנחנו מודים באשמה.

יהודית נאות: אם היה כל כך טוב, למה כל כך רע?

יהודית נאות: זאת הבעיה שלנו.

יהודית נאות: כבר ראינו את השימוש הנלוז בחוק.

יהודה זמרת: מערכות התכנון – על ידי הרכב הוועדות וההליכים שכוללים את שיתוף הציבור - נועדו לאפשר איזון בין האינטרסים: איזון בין איכות הסביבה ושמירה על החופים לבין פיתוח, תיירות, תשתיות וביטחון.

יהודה זמרת: אלה מכלול אינטרסים של אנשים שזקוקים לקרבת החוף.

יהודה זמרת: אלה מכלול אינטרסים של כלכלה של עיר מסוימת, של תיירות וכו'.

יהודה זמרת: יש כיום תמ"א 13 שחלה על חופי מדינת ישראל, ויש מסמך מדיניות שהוכן בשיתוף עם המשרד לאיכות הסביבה - -

עסאם מח'ול: איפה האיזון?

יהודה זמרת: בתמ"א 13 קבעו מרחק מסוים שאסור לבנות בו.

יהודה זמרת: עם זאת, התחשבו בעובדה שיש תכניות תקפות.

יהודה זמרת: ערים נבנו פה במדינת ישראל, יש כבר תכניות תקפות, יש בתי מלון, יש תשתיות של חברת החשמל ויש צרכים.

יהודה זמרת: לא ניתן להקים מתקן התפלה באמצע ירושלים, מה לעשות?

דוד אזולאי: אם כבר הזכרת את מתקני ההתפלה, נדמה לי שיש לנושא הזה פתרון במסגרת החוק.

יהודה זמרת: לכן אני אומר שצריך להשאיר את התכנון למוסדות התכנון ולא להיכנס בחוק לכל הנושאים האלה.

יהודה זמרת: התכנית המדוברת בנתניה, למשל, לא אושרה על ידי מוסדות התכנון, כי למרות כל מה שאמרו, הם לא ראו לנכון לאשר את התכנית.

מרים פיירברג: תלוי איזו תכנית.

יהודה זמרת: חלק מהתכנית, לפחות התכנית שראיתי לפני שבועיים לגבי אותה מזבלה ידועה.

מרים פיירברג: זה לא נכון.

יהודה זמרת: כלומר, מוסדות התכנון מבצעים איזון.

יהודה זמרת: צריך להשאיר את הנושא למוסדות התכנון.

יהודה זמרת: אפשר להיכנס לנושא של ניקיון החופים ואחזקתם שהוא נושא בעייתי, אבל לא להיכנס לנושא התכנון שמתיר רק ערך אחד ומשאיר את שאר הערכים מחוץ למגרש המשחקים.

טל גיז: רציתי בבקשה להציג את עמדת הממשלה כפי שהיא באה לידי ביטוי בוועדת השרים.

טל גיז: הנושא הוא נושא ראוי, וראוי לעגן אותו בחקיקה.

טל גיז: למרות שיש תמ"א 13, אנחנו מסכימים שיש צורך בעיגון חקיקתי של הנושא, וזה יגן על הנושא בצורה הטובה ביותר.

דוד אזולאי: אבל איפה הייתם ארבעה חודשים?

יהודית נאות: האם אתם לא יכולים להגיש משהו בכתב?

טל גיז: מעבר לזה, יש בעיה גם בהיבט הקנייני וגם עם ההוראות העונשיות.

טל גיז: ההצעה נמצאת בהתדיינויות עם משרד המשפטים; משום מה היא לא נמצאת בהתדיינות עם משרד הפנים - -

דוד אזולאי: אז תמשיכו להתדיין, וכשתגמרו – תודיעו לנו.

דליה איציק: מה את מדברת?

דליה איציק: משרד הפנים עוד לא מגיב.

דליה איציק: לפחות שהדיווח פה יהיה דיווח אמת.

דליה איציק: שנה וחצי החוק הזה בקנה.

יהודה זמרת: לא נשלחו ההערות לפני שנה, ואנחנו מודעים לעובדה שגם במשרד הפנים - -

דליה איציק: תשדלו לעשות את זה במילניום הבא.

יחזקאל לביא: זה לא אומר שהממשלה צריכה לדבר בשני קולות.

יהודית נאות: אני חושבת שלא בכדי 31 חברי כנסת הצטרפו ליוזמת החקיקה של חבר הכנסת עוזי לנדאו, וזה לא פשוט.

יהודית נאות: תאמינו לי שכל אחד מאתנו קרא, וכל אחד מאתנו בא ממקום מגורים אחר.

יהודית נאות: אני בשקיקה רבה חתמתי, כי אני רוצה לומר לראש עיריית נתניה שמי שמגיע מירושלים לחיפה, רואה מה אירע לנו בהיעדר החוק הזה.

יהודית נאות: עם מוסדות התכנון הראויים ועם התמ"א ועם הכל, לא היה בזה די כדי להציל את חופי העיר חיפה.

יהודית נאות: יושבים פה אנשים שיודעים את דעתי.

יהודית נאות: אני לא אומרת את זה לאור החוק הזה.

יהודית נאות: לא היה בידי הכלי לעצור את הנושא, ואני כן הייתי שם.

יהודית נאות: לכן אני חושבת שמשרד הפנים ייטיב להגיש את ההסתייגויות שלו יחד עם משרד המשפטים ולגבש הצעת חוק שתהיה גם על דעתכם, משום שזה הצורך הציבורי.

יהודית נאות: חברי הכנסת מבטאים צורך ציבורי: לשים את הנושא על השולחן ולדחוף אותו.

יהודית נאות: התמהמהות נוספת של שנה וחצי תגרום לנו להיות הרבה יותר נחרצים ויותר דוחפים, משום שאנחנו מרגישים שהחופים כלים ונעלמים, ואני לא חושבת שראש עירייה שהוא דבר זמני – או חבר כנסת שהוא דבר זמני – רשאים לבזבז משאבים שהם נכס לא רק שלי היום, אלא של נכדיי וניניי.

דוד יהב: אני היועץ המשפטי של חברת חשמל.

דוד יהב: אני אומר מספר דברים לגבינו, אבל אני מניח שזה חל לגבי חלק גדול מהתשתיות הציבוריות במדינת ישראל.

דוד יהב: לחברת חשמל יש תחנות כוח חופיות, שהן עיקר ייצור החשמל של מדינת ישראל.

דוד יהב: 95% מכלל ייצור החשמל של מדינת ישראל נמצא על החוף.

דוד יהב: הצעת החוק במבנה הקיים – ואני לא אכנס לפרטים, כפי שביקשת כבוד יושב ראש הוועדה – תביא תוך חמש שנים לסגירתן של כל תחנות הכוח והחופים.

דוד יהב: אתייחס לסעיף 8, שמדבר על ביטול כל היתר או אישור שניתן להעברת שפכים לים.

דוד יהב: רק כדי לסבר את האוזן, בתחנת הכוח בחדרה אנחנו שואבים 300,000 מטר קוב מים בשעה, שזה בערך פי שלוש משאיבת המים במוביל, ואת המים האלה – אחרי תהליך פירוק טורבינות – אנחנו פולטים לים.

דוד יהב: כל בר דעת מבין מה ההשלכות לכך שבתוך חמש שנים אי אפשר יהיה להטיל את המים האלה אלא למצוא להם חלופות.

דוד יהב: כל אחד מבין את המשמעויות של זה.

דוד יהב: אלה מים מזוהמים.

דוד יהב: מי שקרא את החוק הזה, יעיין טוב בסעיף 8.

דוד יהב: יש סעיפים נוספים שמתירים מגבלות - נוסף על המגבלות הקיימות שמייד אעמוד עליהן בקצרה - שמשמעותן הקמת רף כזה, שמבחינה חוקית יהיה בלתי אפשרי לעבור אותו.

דוד יהב: החוק גורף בצורה כזאת שהוא כולל גם את כל אותן תחנות החוף החופיות שהוקמו לפי תכניות מתאר ארציות.

דוד יהב: כפי שידוע, כל תחנות הכוח מוקמות מכוח תמ"א 10 על פי תזכירי השפעת הסביבה.

דליה איציק: אז הם מוקמו כבר, מה הבעיה?

דוד יהב: לא, אבל היום אנחנו מנהלים משא ומתן להכנסת גז.

דוד יהב: אנחנו הולכים לעשות הסבות של כל תחנות הכוח המזוטיות לגז.

דוד יהב: כל אחד מבין מה ההשלכות של החוק הזה על בניית מערך הגז במדינת ישראל.

דליה איציק: טוב מאד, זה בדיוק מה שאנחנו רוצים שיקרה.

דוד יהב: זה רק מכביד ומגביל.

דוד יהב: לדעתי, את רוצה את ההפך.

דליה איציק: תוציאו את המתקנים מהחוף, והגיע הזמן שגם את כל חוטי החשמל שלכם תתקעו לתוך האדמה ולא תכערו את הארץ הזאת.

דוד יהב: אין שום בעיה, אם מישהו ישלם.

דוד יהב: ..

דליה איציק: אתם תשלמו.

דוד יהב: עם ישראל משלם על זה.

דוד יהב: זה ברור מה המשמעויות של זה.

דוד יהב: ולכן רבותיי אני רק רוצה לומר שוב בכמה מילים – את הצעת החוק הזאת קיבלנו לא מזמן דרך התקשורת.

דוד יהב: הצעת החוק הזאת, ככל שיש בה מטרות חיוביות, היא גורפת, היא פוגעת בצורה קשה באותן תשתיות ציבוריות חיוניות למדינת ישראל על חופי הים, וצריך להתייחס למצב כפי שהוא.

דוד יהב: צריך למצוא את ההליך הנכון הקיים.

דוד יהב: אני בהחלט מסכים עם נציג משרד הפנים, היום כדי להקים מבנה בתחנת כוח, צריך שנים כדי לקבל היתר מכל רשויות התכנון, כולל המשרד לאיכות הסביבה, סקר השפעה על הסביבה ועמידה בכל התקנים המחמירים של זיהום אוויר וזיהום ים, שהולכים ומחמירים משנה לשנה.

דוד יהב: התוצאה של החוק הזה פירושה הטלת מגבלות נוספות, שלפי דעתי לא דרושות, והמשמעות היא די ברורה.

דליה איציק: אני בטוחה שאם מישהו לא השתכנע, עכשיו הוא השתכנע.

אהרון ויסמן: אני גם דובר הוועדה למי החופין, ולכן יש לי נקודת מבט נוספת, שהיא מבחינת תכניות בנייה במי החופין.

אהרון ויסמן: חוסר הפיתוח שהיה בתחום הימי כנראה גרם לבנייה המסיבית של אותן מרינות גדולות, שלמעשה מנקרות את העיניים.

אהרון ויסמן: אני רוצה להדגיש שגם רשויות התכנון - שהוועדה למי החופין בתוכן - מבינות היטב שהבנייה שנעשתה בעבר, כולל המרינות הגדולות, אולי הגזימה קצת בפיתוח, ולכן הוועדות הקיימות היום של תכנון ובנייה בוחנות כל תכנון לפרטים.

אהרון ויסמן: הוועדה למי החופין ראתה לנכון בעצמה ליצור וליזום מסמך מדיניות מי החופין.

אהרון ויסמן: זה פרוייקט של מיליון וחצי שקל, ולא 15,000 שקל עבודת מחקר.

אהרון ויסמן: פרסמו את מסמך המדיניות מתוך ראייה ומחשבה שכל תכנון היום שייעשה במי החופין יזכה לבחינה מאד מאד מפורטת.

אהרון ויסמן: לכן אני חושב שלחוק יש תגובה קיצונית.

אהרון ויסמן: נכון שכולם רוצים שנהיה יותר שמרנים בנושא של החופים, אבל התגובה היא קיצונית.

אהרון ויסמן: אני אומר את זה גם בראייה של הוועדה לענייני חופים וגם כמשרד התחבורה.

אהרון ויסמן: יש כאן התעלמות מהנמלים לחלוטין, גם מנמלים קיימים וגם מנמלים עתידיים.

אהרון ויסמן: רק שחברי הוועדה והנוכחים כאן יידעו – כל מרינה היא נמל בפני עצמו על פי פקודת הנמלים.

אהרון ויסמן: יש כאן התעלמות מפקודה קיימת, שהיא פקודת הנמלים.

אהרון ויסמן: צריך לתת לנמלים הקיימים לעבוד, וצריך לתת להם להתרחב אם צריך להתרחב.

אהרון ויסמן: זה לטובת כולם.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת גדעון עזרא.

גדעון עזרא: אני שומע.

גדעון עזרא: אני חושב שכדאי שאנחנו נשמע את ההסתייגויות.

דוד אזולאי: חבר הכנסת עזרא, אם אתה מוותר על זכות הדיבור, אין בעיה.

גדעון עזרא: אני באמת מבקש לתת למתנגדים לחוק לדבר.

דוד אזולאי: חבר הכנסת עזרא, אם אתה רוצה זכות דיבור, אתן לך אותה.

דוד אזולאי: אם אתה מוותר עליה, אני מעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת מח'ול.

עסאם מח'ול: אני חושב שהחשיבות של הדיון הזה היום היא הרבה מעבר לשדולה של איכות הסביבה, החוף והטבע.

עסאם מח'ול: מעבר לזה, זאת שאלה של העמדת הדמוקרטיה של ישראל על הרגליים ולא על הראש.

עסאם מח'ול: אני שומע את נציג חברת החשמל שמתפלא שלא רוצים לתת לו לזהם את הים.

עסאם מח'ול: האמת היא שהשאלה הבסיסית היא של מי המדינה הזאת – האם היא של האזרחים ושל כולם, או שהיא של בעלי האמצעים, בעלי החברות ואלה שמייצגים את המתקנים הגדולים והמפלצות האלה.

עסאם מח'ול: השאלה היא איזה אינטרס צריך לקחת בחשבון, כאשר מחוקקים חוק.

עסאם מח'ול: אני חושב שהצעת החוק הזאת באה לתקן עוול ומציאות מעוותת.

עסאם מח'ול: היא באה להסדיר אפשרות להציל משהו לכלל הציבור בישראל מהמשאב הנדיר והייחודי הזה – חוף הים.

עסאם מח'ול: אני רואה את זה בחיפה.

עסאם מח'ול: אני לא מבין מה פתאום כל הציבור בחיפה לא יכול להשתמש באותו קטע שמגודר.

עסאם מח'ול: אי אפשר לראות את הים, לא רק לא להשתמש בו.

עסאם מח'ול: אני חושב שזה דבר בלתי אפשרי.

עסאם מח'ול: אני מתפלא על נציג מוסדות התכנון שרוצה שנסמוך עליו.

עסאם מח'ול: אני חושב שצריך לא לסמוך על מדיניות התכנון, לא בשאלת החופים, לא בשאלת הפארקים הלאומיים ולא בשאלת שמורת הטבע, כי דווקא משרד הפנים ומוסדות התכנון משתמשים בהם לפעמים לצרכים פוליטיים או לצרכים כלכליים של החזקים, ועושים מהם מסטיק.

עסאם מח'ול: פעם שמורת טבע או פארק לאומי יכול להיות דבר קדוש שאי אפשר לגעת בו, ופעם אחרת אפשר להרוס אותו בטענה שזה אינטרס רחב יותר או לאומי.

עסאם מח'ול: אנחנו שמענו את זה עכשיו מנציג חברת החשמל.

עסאם מח'ול: אני חושב שהשאלה שעומדת על הפרק היא שאלה של דמוקרטיה – האם אפשר להציע את המשאבים הטבעיים של מדינת ישראל לכלל הציבור בישראל.

עסאם מח'ול: ולכן אני חושב שצריך ללכת הלאה עם החוק הזה.

עסאם מח'ול: צריך לדחוף אותו קדימה, וצריך להיות קפדניים ולא לעשות הנחות.

ירדנה פלאוט: אני רוצה להגיד שלושה משפטים וגם להמשיך קצת את דברי נציג חברת החשמל שזכו פה לביקורת.

ירדנה פלאוט: אנחנו מאד בעד שמירת החוף.

ירדנה פלאוט: אני חושבת שכמה בומבות הרסו לנו את החופים, כמו: המרינה בהרצליה ובחיפה.

ירדנה פלאוט: עכשיו משליכים על כל החוף ועל כל המקומות את אותה אמירה, והדברים האלה הם חמורים.

ירדנה פלאוט: אנחנו בעד שמירת החוף וגם נוכל לשבת על סעיפי החוק.

ירדנה פלאוט: יש דברים בחוק שהם הכרחיים, וצריך לדעת להתמודד איתם; אם זה להפוך את התחנות החופיות לתחנות גז טבעי, דבר שכולנו רוצים בו, ושצריך להתמודד איתו, ונכון – על ידי תזכירים ועל ידי שמירה של החופים.

ירדנה פלאוט: תשתיות שקרובות לים זה דבר שחייבים לאפשר, אבל כמובן בצורה מסודרת תחת תזכירים ותחת הבנות.

ירדנה פלאוט: אי אפשר לסגור את ה-100 מטר או את ה-500 מטר האלה לתשתיות.

ירדנה פלאוט: זה לא יעבוד, זה לא נכון.

דוד אזולאי: האם את ראית את הצעת החוק?

דוד יהב: היא מגבילה את מתקני התשתית והופכת אותם לבלתי אפשריים.

ירדנה פלאוט: אני קראתי.

ירדנה פלאוט: התייחסו למה שאני אומרת, אבל יש לנו הרבה מאד דברים שאנחנו לא יכולים לעמוד בהם, אז צריכים לשבת, להתדיין ולראות מה הכרחי ומה לא.

דוד אזולאי: אני ממש מתפלא על נציגי משרדי הממשלה השונים שיושבים כאן.

דוד אזולאי: אני מכבד אתכם ומאפשר לכם להתבטא, אבל אני מתפלא – החוק הזה לא בא היום לשולחני.

דוד אזולאי: הוא כבר נמצא כאן ארבעה חודשים.

דוד אזולאי: ציפיתי שאתם נציגי משרדי הממשלה תפעלו ותזרזו את העניינים.

דוד אזולאי: ידעתם שיש חוק, למה אתם נזכרים עכשיו?

דוד אזולאי: אני בטוח שאם הייתי מקיים את הדיון הזה בעוד חצי שנה, הייתי שומע את אותם דברים.

יהודית נאות: כחברת כנסת אני מצפה שדעותיכם יהיו מונחות על שולחני.

יהודית נאות: זאת עבודת הבית שלנו.

ירדנה פלאוט: להגיד לכם שאתם צודקים?

ירדנה פלאוט: אני לא יכולה להגיד לכם את זה.

ירדנה פלאוט: אני עוסקת בתכנון הפיסי, וסך הכל לפני ארבעה ימים הכניסו אותי לנושא הזה.

דוד אזולאי: נו, אז עכשיו אני שואל אותך, האם זה לא חוסר אחריות?

יהודית נאות: את רואה למה חשוב היה לקיים את הדיון?

ירדנה פלאוט: הדיון הזה מאד חשוב.

דוד אזולאי: אולי זה רק מראה את הסיבה שאנחנו חברי הכנסת צריכים לקדם את החוק הזה ולרוץ איתו, ולא לחכות למשרדי הממשלה.

ירדנה פלאוט: לעצם העניין, בואו נתקדם בעשייה משותפת.

ירדנה פלאוט: אני חושבת שהיא יכולה להיות מהירה.

דוד אזולאי: עורך דין יהודה שטיין ממשרד התחבורה, מתי אתם ראיתם את החוק?

דוד אזולאי: לפני יומיים?

יהודה שטיין: כנציגי משרד התחבורה היינו נוכחים בוועדת שרים לענייני חקיקה, ושם הוחלט שכל ההערות שלנו יועברו ליועצת המשפטית של המשרד לאיכות הסביבה.

יהודה שטיין: בתאריך אחד במרץ שנת 2000 שלחנו מכתב מפורט ליועצת המשפטית של המשרד לאיכות הסביבה, כאשר עיקר הערותינו הן לנושא הנמלים, שלא קיבל שום ביטוי בהצעת החוק.

דוד אזולאי: אני מציע שגברת רוטנברג תענה בקצרה, כי אני לא מנהל ויכוחים בין משרדי הממשלה השונים מכאן, זה לא תפקידי.

דוד אזולאי: יש פורומים אחרים לעשות את זה.

רות רוטנברג: בוודאי.

רות רוטנברג: יהודה שטיין, אנחנו עובדים על הצעת החוק הממשלתית מול גורמי הממשלה.

רות רוטנברג: מה שמונח היום על השולחן היא לא הצעת החוק הממשלתית.

רות רוטנברג: חלק מההערות שילבנו, חלק לא.

רות רוטנברג: זה בכלל לא דיון כרגע על השולחן הזה.

רות רוטנברג: ממי שקיבלנו - התייחסנו.

רות רוטנברג: עדיין לא סיימנו את הסבב הממשלתי.

רות רוטנברג: זה לא שייך לשולחן הזה.

רות רוטנברג: אנחנו מבקשים ורוצים לסיים ולהביא זאת לוועדת שרים.

יהודה שטיין: בוועדת השרים לענייני חקיקה הובטח שהחוק הזה לא יעבור לקריאה, עד שלא תעבור הצעת החוק הממשלתית.

דוד אזולאי: אתה צודק ואני מסכים איתך, אבל ארבעה חודשים לא עשו את זה, אז אל תצפה ממני לחכות.

יהודה שטיין: אבל אנחנו הגבנו, וקיבלנו הבטחה.

דוד אזולאי: אני מודיע לך שאני לא מחכה.

יהודית נאות: עכשיו זה עולה על הפרק ויש התייחסות.

יהודית נאות: אתם תעבירו לו את ההערות שלכם.

רועי בר: אני היועץ המשפטי של עיריית ראשון לציון.

רועי בר: אני חושב שהצעת החוק הזאת לא ראויה, כי היא מלאימה את סמכויות מינהל התכנון של משרד הפנים.

רועי בר: אני רוצה לומר לכל אחד מחברי הכנסת והשרים שאפשר לעשות את אותו דבר לכל שר בתחום סמכותו.

רועי בר: כשמוציאים הצעת החוק שברמה שלה היא בעצם רמה של תכנית בניין עיר מפורטת – אפילו לא תכנית מתאר – אפשר לעשות את זה למשרד לאיכות הסביבה ואפשר לעשות את זה למשרד הבריאות.

רועי בר: כל קבוצה של חברי כנסת שתרצה להתארגן ולתקוף נושא מסוים בתחום של אחד ממשרדי הממשלה תעשה את זה בדרך הזאת.

רועי בר: כמו שעשו בחוק משק הדלק ועודדו תחרות, כשהממשלה רצתה לקבוע מדיניות אחרת במשק הדלק, היא הוציאה חוק שיש בו שני סעיפים, ואת כל השאר הורידה למוסדות התכנון כדי לפעול בהתאם להנחיות שלה, ועובדה שזה עבד.

רועי בר: כאן הצעת החוק הזאת זאת תכנית בניין עיר מפורטת.

רועי בר: היא אומרת איפה יוציאו היתרים, איפה לא יוציאו היתרים, איך יוציאו היתרים, התנאים להיתרים וכיוצא בזה.

רועי בר: אני לא חושב שזה ברמה של חקיקה ראשית.

רועי בר: זה גם לא ברמה של תקנות.

רועי בר: אם באמת כוונתם של חברי הכנסת טובה – ואני מאמין שכך, וגם אני אזרח של המדינה הזאת וגם אני הולך לבקר בחופים ונוסע לחיפה – יכולים לקבוע בהצעת חוק דקלרציה של מדיניות ולהורות למוסדות התכנון לקבוע את המדיניות בהתאם לאותה דקלרציה, אבל לא ברמה של חקיקה ראשית שתקבע מה הם התנאים להיתר בנייה בכל אתר ואתר ובכל מקום ומקום.

רועי בר: זה ברמה כללית.

יהודית נאות: במה שהיה חיפה.

רועי בר: במה שהיה ובמה שהיום.

רועי בר: ברמה יותר מפורטת, החוק הזה מבצע בפועל הלאמה של רכוש פרטי, צריך לשים את הדברים על השולחן.

רועי בר: בראשון לציון יש כ-100 בעלי קרקע שברצועת 500 המטר יש להם תכנית בניין עיר מאושרת, שהם יכולים לבנות אותה מחר בבוקר.

רועי בר: החוק הזה אומר שכל תכנית בטלה וכל היתר בטל.

דפנה כץ: זה ממש לא נכון, החוק הזה הוא לא רטרואקטיבי.

רועי בר: המשמעות של הדברים – בראשון לציון בלבד כ-100,000,000 דולר.

רועי בר: זאת טבלת ההקצאה שקובעת תכנית מתאר של חוף הים בראשון לציון.

עסאם מח'ול: הבעיה היא הפרטה ולא הלאמה.

עסאם מח'ול: זאת הבעיה.

רועי בר: אם המדינה מתכוונת להפקיע את הרכוש הפרטי הזה – ויכול להיות שהמטרה היא טובה וראויה, אני לא מתווכח עליה – היא צריכה לדעת שיש לזה משמעות תקציבית אדירה, ובסופו של דבר, המשמעות הזאת מתגלגלת, כמו תמיד, על השלטון המקומי, כי מי שייתבע לפיצויים, כמו תמיד, זה השלטון המקומי.

רועי בר: גם כשהממשלה מחליטה לעשות תכנית מתאר ארצית, השלטון המקומי משלם, וגם כשהמחוז עושה תכנית מתאר מחוזית, השלטון המקומי משלם, וגם כשהכנסת תחוקק, בסופו של דבר, השלטון המקומי משלם.

רועי בר: צריך לשים את הדברים על השולחן.

רועי בר: על 800 מטר חוף בראשון לציון המשמעות היא 100,000,000 דולר.

רועי בר: תעשו את הפרופורציה במה שמדובר בכל רצועות החופים הנותרות.

רועי בר: מי משלם את זה?

מרים פיירברג: בגלל שיהוי של הוועדה המחוזית, פסק בית הדין שצריך 4,000,000 דולר לשלם ליזם פרטי, ולא הוועדה המחוזית משלמת, אלא אני צריכה מהקופה הציבורית שלי לשלם.

רועי בר: עם כל הכבוד, בראשון לציון יש רצועת חוף של חמישה קילומטר, ומתוכה 800 מטר פתוחים לציבור ו-4 קילומטר בשימוש הצבא.

רועי בר: הצעת החוק פשוט עקפה את המכשול מסיבה מאד פשוטה – עם הצבא קשה מאד להתמודד.

רועי בר: אם באמת רוצים לפתוח את חופי הים לשירות כל התושבים, כפי שנאמר בדברי ההסבר להצעה וכפי שאמרו הדוברים, אנא אל תלכו למקום שקל ונוח להתמודד בו, אלא בואו תתמודדו עם משרד הביטחון באותו היקף.

רועי בר: האם אתם רוצים להרחיב את החופים?

רועי בר: אתם רוצים לפתוח אותם לציבור הרחב?

רועי בר: בואו תתמודדו גם עם משרד הביטחון, אבל עם משרד הביטחון קשה להתמודד, אז מתמודדים עם השלטון המקומי.

יהודית נאות: מי אמר?

דוד אזולאי: החוק מתייחס גם למשרד הביטחון.

רועי בר: אם בעיר של 220,000 תושב רק 20% משטח החוף פנוי לציבור הרחב, ו-80% תפוס על ידי מתקנים צבאיים, יכול להיות שזה המקום לחפש את האפשרות לפתיחת החופים לציבור, ולאו דווקא במקום הקיים.

יחזקאל לביא: חברת הכנסת נאות, אני מוכן להראות לך הרבה חברי כנסת שהגישו הצעות חוק כדי - -

רועי בר: מעבר לתכלית עצמה של מה שכתוב בהצעת החוק עצמה, אני חושב שהצעת החוק מערערת את המבנה של השלטון של מדינת ישראל כפי שאנחנו מכירים אותו, כי אם משרד הפנים אמון על תכנון, תורו – ככנסת - למשרד הפנים איך אתם רוצים שיתכנן, אבל אל תיכנסו לתכנן במקומו, כי אפשר לעשות את זה בבריאות, ברווחה, באיכות הסביבה ובכל תחומי החיים שלנו.

אהרון פנחס: סעיף 4 בהצעת החוק אמנם קובע שהוראות החוק לא יחולו על מתקנים ביטחוניים, ואנחנו מניחים שגם מציעי החוק הבינו שיש למערכת הביטחון, לצבא ולגורמים שאושרו על ידי שר הביטחון כשלוחות של מערכת הביטחון אינטרסים.

יהודית נאות: יש לי בשורה בשבילך, אני אגיש על זה הסתייגות.

אהרון פנחס: אין לנו הסתייגויות כמובן לאי הטלת התחולה עלינו.

אהרון פנחס: אנחנו רק נבקש שמתקנים ביטחוניים יוגדרו בצורה כזאת שיהיה ברור למה הכוונה.

אהרון פנחס: יש לנו הגדרה שכוללת לדוגמה שטחים שאין בהם דווקא מתקן, אבל אלה שטחים שבשימוש הצבא ושהם סגורים.

אהרון פנחס: סעיף 9 כן חל על הצבא בעניין פרסום רשימה שתקבע את מגבלות הכניסה, או מקומות שהכניסה אליהם מוגבלת מטעמי בטיחות או ביטחון.

אהרון פנחס: גם מבחינת ביטחון שדה זה עדיין לא סופי, אבל כמובן אין לכתוב מה הייעוד של המקומות האלה - אם עושים ניסויים לדוגמה - ושהקרקע שהכניסה אליה תוגבל לא תופיע כקרקע לצורכי ביטחון אלא קרקע שבבעלות המדינה, כי להתחיל לתחם בקואורדינטות כל בסיס צבאי זה קצת מסובך.

שמעון ליאור: אני מייצג כאן את רשות הנמלים והרכבות, ולצורך העניין לחוק הרלוונטי הזה – את נמלי חיפה ואשדוד.

שמעון ליאור: אין חולק על כך שהשמירה על החופים זה צורך לאומי, וגם אני אומר את זה כאזרח המדינה.

שמעון ליאור: מצד שני, השיטה שבה החוק הזה נוסח היא ניסוח טוטלי שלא לוקח בחשבון שום צורך לאומי אחר.

שמעון ליאור: נמלי הים התיכון הם צורך לאומי של מדינת ישראל, הם לא צורך פרטי של רשות הנמלים.

שמעון ליאור: אני אתן מספר דוגמאות.

שמעון ליאור: ישנו סעיף שמדבר על כך שתכנית של פיתוח תאושר אך ורק כשברור מעל לכל ספק שאין שינוי במשטר נדידת החולות.

שמעון ליאור: מה לעשות שכשבונים נמל, צריך גם לבנות שובר גלים, וכל שובר גלים בדרך כלל גורם לשינוי במשטר נדידת החולות.

שמעון ליאור: מוסדות התכנון הקיימים הטילו עלינו מגבלות, ובשיתוף פעולה עם גורמי איכות הסביבה – ואליק אדלר יושב פה – גם קבעו כללים איך לנהוג בנמלים העתידיים ואיך לנהוג בנמלים הקיימים.

שמעון ליאור: אבל הצעת החוק כפי שהיא מנוסחת עכשיו, סוגרת גם את הנמלים הקיימים ולא רק לא מאפשרת לפתוח את הנמלים החדשים, כי היא אומרת שהתנאי לפתיחה זה שלא יהיה שום שינוי בנדידת החולות, וזה לא מעשי ובכלל לא בר ביצוע.

שמעון ליאור: אז לא יהיו נמלים.

שמעון ליאור: יהיה חוף, אבל לא יהיו נמלים, ולא יהיו אנשים שיוכלו להגיע לחופים האלה.

יהודית נאות: אז איך אתה מתכוון לפתור את בעיית המרינות בניגוד לנמל?

שמעון ליאור: אני לא יודע, אני לא מתמצא בתהליכים שהיו כלפי המרינות, אבל התהליכים שהיו כלפינו הוכיחו את עצמם, עם כל הסימולציות הנכונות, עם כל הדיונים המתאימים, עם כל ההתחייבויות הגדולות מאד שלנו לעמוד במטלות כספיות ולהעביר חול מדי שנה בשנה ממקום למקום.

שמעון ליאור: אי אפשר להגיד שבגלל שקודם לא היה בסדר, עכשיו נחוקק איזשהו חוק טוטלי שיסגור את הכל ויבטל את הכל.

שמעון ליאור: פשוט לא יהיה מי שיבוא ליהנות מהחופים האלה, לפי דעתי.

שמעון ליאור: הוראות המעבר מגדירות שתוך זמן מסוים גם יילקח התוקף מהמבנים הקיימים.

שמעון ליאור: הסברתי שפשוט הנמלים ייסגרו.

שמעון ליאור: לכן נציגי הנמלים מתנגדים התנגדות נחרצת למבנה הקיים של החוק, ואף אחד כאן לא יכול להראות לי או להסביר לי איך לתפקד עם חוק כזה.

שמעון ליאור: ההערות שלנו הופצו כבר בינואר, ברגע שקיבלנו את הצעת חוק חופי הים התיכון.

שמעון ליאור: בינואר הפצנו מסמך מפורט, ונפיץ אותו גם עכשיו.

דוד אזולאי: המשרד לאיכות הסביבה, משהו לקוי אצלכם.

אריק אדלר: לא, הוא צריך להפיץ את זה בין חברי הכנסת יוזמי החוק.

שמעון ליאור: שלחנו למשרד התחבורה, אבל נשלח גם להם.

שמעון ליאור: לכן אנחנו מתנגדים.

כרמית קדמי: אנחנו כן בעד החוק, אבל לא כמו שהוא מופיע כאן, וביקשנו ליישם את זה יחד עם המשרד לאיכות הסביבה.

כרמית קדמי: יש שני דברים שקצת מפריעים לנו בחוק הזה.

כרמית קדמי: מציגים את הדברים כאילו כל מבנה של מלון סוגר את החוף לציבור, וזה לא ממש נכון, משום שאם תראו את הטיילת של תל אביב, כל הטיילת של תל אביב מלאה בניינים, אבל החוף פתוח לציבור והטיילת יפהפייה, מה שרצתה לעשות ראש העיר נתניה.

כרמית קדמי: נכון שבנושא של הבנייה לגובה לפעמים צריך לחשוב, עדיף מלון כמו מלון דן – הוא נמוך יחסית למלונות האחרים, יש בו שש קומות – שחוסם שטח גדול של הבנייה על החוף לעומת בניין גבוה וצר, שיפתח הרבה מרווחים לחוף.

כרמית קדמי: כך יש בריזה וכניסה לחוף.

כרמית קדמי: הדוגמאות האלה של כפר ים וחוף הכרמל הן בניגוד לחוק, אז בגללן לסגור מקומות אחרים?

כרמית קדמי: החוק צריך להיות הרבה פחות פרטני, ובהחלט צריך חוק שמגן על החופים, וצריך לדעת איך לא לתת למלונות להפוך לבתי דירות.

כרמית קדמי: יש הרבה חלקים בחוק החופים שאנחנו מסכימים להם, אבל יש כמובן דברים אחרים שאנחנו לא מסכימים להם וכתבנו זאת.

אלי בן ארי: קודם כל, אולי למי שלא יודע, אני אומר שהחוק בעצם נוסח אצלנו.

אלי בן ארי: במשך עליו שלושה חודשים ישב צוות – אני הייתי המנסח הסופי – שעבד עליו זמן רב.

אלי בן ארי: לצערי הרב, אני מוכרח להגיד שנדמה לי שחלק מהאנשים ששמעתי כאן השקיע הרבה פחות מאשר אנחנו, אפילו לא עד כדי קריאה פרטנית של החוק, שהוא קצת מורכב.

דוד אזולאי: הוא אמר חלק, הוא לא אמר כולם.

אלי בן ארי: בהחלט לא כולם, אבל קיבלתי את הרושם הזה מחלק מהאנשים.

פול ויטל: אם זה חלק קטן, לא כדאי להזכיר אותו.

אלי בן ארי: בכל מקרה, הבנתי שזו לא מטרת הישיבה.

אלי בן ארי: אנחנו לא ניכנס לתיקונים של ההערות הפרטניות שאת חלקן שמעתי.

אלי בן ארי: חלק גדול מהן, כמו: הערות שלא יהיו תחנות כוח, לא יהיו נמלים ויהיו הלאמות, ממש לא נכון.

אלי בן ארי: בהחלט יכול להיות שיש דברים שאפשר לחדד אותם יותר כשיהיה דיון בוועדה.

אלי בן ארי: זה ברור שהחוק לא יישאר בדיוק בצורה זו.

אלי בן ארי: דרך אגב, בהחלט ישבנו עם מספר נציגי משרדים שכן פנו אלינו – משרד החקלאות ומשרד התיירות – ובהחלט יש דברים שלא חשבנו עליהם ושאפשר לתקן אותם.

אלי בן ארי: את העבודה הפרטנית אפשר לעשות.

אלי בן ארי: יש דבר אחד שחשוב מאד להדגיש אותו.

אלי בן ארי: יש בחוק הזה עקרונות שלא נולדו בגלל שמתחשק לחוקק חוק ולהעביר אותו לכנסת, וגם 30 חברי כנסת ומעלה לא חתמו עליו, רק בגלל שיש עוד חוק אחד שהם רוצים שהשם שלהם יהיה חתום עליו.

אלי בן ארי: יש בעיה אמיתית, והבעיה האמיתית היא שמוסדות התכנון וגם הרשויות המקומיות שאחראיות על החופים לא מצליחים – והניסיון מראה את זה – למלא את התפקיד שלהם, והניסיון של 10-15 השנה האחרונות מראה את זה בצורה מאד ברורה.

זוהר לביא: למה אתה חושב שהוועדה למי החופין והמשרד לאיכות הסביבה כן יצליחו?

דפנה כץ: כי יושב ראש הוועדה שם הוא לא יושב ראש הרשות המקומית.

פול ויטל: למה גוף אדם טבע ודין צריך לנסח חוקים במדינת ישראל?

יהודית נאות: מה זה משנה?

פול ויטל: צריך לחוקק חוקים כוללניים.

פול ויטל: לא רק גוף אחד צריך לנסח חוקים.

יהודית נאות: בבקשה, שיגישו את הצעת החוק הממשלתית.

פול ויטל: אנחנו מוכנים לתת מזמננו בחינם.

אלי בן ארי: כאשר משרד הפנים, שטוען שקיימת מערכת איזונים ושהוא אחראי עליה, במסגרת ההחלטות שלו כמי שאחראי על חופים - -

יהודה זמרת: הוא לא מאזן, מוסדות התכנון מאזנים.

אלי בן ארי: בוודאי.

אלי בן ארי: בסופו של דבר, אין פה תכנון פרטני.

אלי בן ארי: יש כאן אך ורק עקרונות, שאני מניח שכמעט כולם יסכימו להם, ואחר כך צריך ליישם אותם, דבר שהיה צריך להיעשות גם היום, אבל לא נעשה.

יהודה זמרת: לא אישרו.

יהודה זמרת: המועצה הארצית הורתה על החלת תכנית מתאר ארצית - -

יהודית נאות: עזוב אותי מהמועצה הארצית.

יהודית נאות: ..

אלי בן ארי: אחרי שהסתבר במועצה הארצית שהאישור הזה הוא לא חוקי, היום יוזמים תיקון שיוגש לממשלה, כדי שאפשר יהיה לבנות בחופי חיפה כמו שהיזמים רוצים, והתהליך הזה נמשך בשורה ארוכה של מקומות.

אלי בן ארי: אם העקרונות של החוק הזה יישמרו, הוא ימנע את זה, ומצד שני הוא לא ימנע את החופש שאותם גורמים חושבים שהוא ימנע מהם.

דוד אזולאי: מר פיזנטי, אני מקווה שאתה מברך על החוק.

דוד אזולאי: אני שמח לשמוע שמישהו ממשרדי הממשלה מברך על היוזמה.

דוד אזולאי: שמתי לב שזה עובר כחוט השני אצל כל נציגי משרדי הממשלה: כולם מברכים, זה חוק טוב, אבל.

דוד אזולאי: ..

שמואל פיזנטי: אל מי צריך לפנות כדי להתייחס אל החוק?

שמואל פיזנטי: אני יודע שמשרד החקלאות קבע עמדה ביחס לחוק הזה, אבל בגלל שהיתה החלטה של ועדת שרים לענייני חקיקה לאיחוד החוק, אני חושב שאת ההתייחסות שלחו למשרד לאיכות הסביבה.

שמואל פיזנטי: אני חושב שחשוב שיהיה ברור למי צריך לפנות כדי להתייחס להצעת החוק הזאת, כי אני עכשיו שומע שאלה שתי הצעות חוק נפרדות.

דוד אזולאי: מבחינתנו יש חוק אחד.

דוד אזולאי: זה מה שיש כרגע.

יהודה שטיין: אבל ועדת השרים לענייני חקיקה התנתה את זה.

יהודית נאות: אנחנו רשות נפרדת.

יהודית נאות: אנחנו חסרי בקרה.

שמואל פיזנטי: כמו שחשוב שאנשים יוכלו ללכת לאורך חוף וליהנות ממנו, גם חשוב שיוכלו לאכול דגים, וגם חשוב שביתם לא יישטף בעת שטפונות.

שמואל פיזנטי: כל האלמנטים האלה לא נכללו בהצעת החוק הזאת, ויש לתת עליהם את הדעת.

שמואל פיזנטי: אנחנו כבר נפגשנו עם צוות שעוסק בעניין הזה כדי להביע את עמדתנו, אבל אני באתי לכאן כדי להדגיש שהעניין הזה חייב להיות מוכלל בתוך החוק.

יצחק בן הרוש: יש כאן נטרול של הוועדות המקומיות וועדות התכנון, אותן ועדות תכנון שלדעתי ידעו גם לבנות ארץ ישראל יפה ולהקים יישובים יפים.

יצחק בן הרוש: אני תמיד נזכר באמרה שלא פעם שמעתי מלוי אשכול זכרונו לברכה באחת הישיבות: איזה מזל יש לנו שאנחנו הקמנו את המדינה לפני שקיימות הרשויות האלה, כי אני הייתי צריך עכשיו לחזור אחורה אם הייתי צריך להתיישב איפה שישבתי.

יצחק בן הרוש: היה צריך להזיז את הרכבת ואת כביש 2, כדי לאפשר רצועת חוף של 500 מטר.

יצחק בן הרוש: צריך לדאוג שלפחות נציג הוועדות האזוריות יהיה גם נוכח באותם דיונים שמתקיימים.

יצחק בן הרוש: צריך לתאם איתם.

דוד אזולאי: אין מה לתאם, אדוני.

דוד אזולאי: אתה תשמע כרגע את הצעת הסיכום, ותבין לקראת מה אנחנו הולכים.

יצחק בן הרוש: החוק מנטרל אותנו לגמרי כמועצה אזורית.

יצחק בן הרוש: אני מחזיק 35 קילומטר חוף.

יצחק בן הרוש: רוצים שאשמור עליו, אפתח אותו לכל בני ישראל ולא אגבה אף אגורה אחת.

יצחק בן הרוש: אנא תתחשבו בי, שכן לא אטיל ארנונה נוספת על החקלאים כדי שיממנו את התיירים שבאים להתרחץ.

תמר איצקוביץ: רציתי להתייחס לנושא אחד, וזה ההתייחסות הכספית.

תמר איצקוביץ: לעיריית עכו לפני מספר שנים היתה תביעה בגלל שמורת טבע על סך 3,000,000 דולר, סכום שהיווה אז 10% מהתקציב.

תמר איצקוביץ: למזלנו, זכינו, אבל לא היה שום גיבוי תקציבי במידה שהיינו מפסידים.

תמר איצקוביץ: הצעת החוק היא טובה, היא ראויה והיא מדברת על נכס לאומי, על החוף כמשאב לאומי, ואם המשאב הוא משאב לאומי, אז לא כל רשות ורשות צריכה לממן את האחזקה שלו ואת הניקיון שלו.

תמר איצקוביץ: כלל לא דיברו לגבי הנחלים.

תמר איצקוביץ: לנו לדוגמה יש הרבה מאד בעיות עם נחל נעמן.

תמר איצקוביץ: בחרתי להתייחס לפן הזה, מאחר שרשויות שלא הצליחו לבנות את בתי המלון בקו החוף ולגבות ארנונות במיליוני שקלים תימצאנה היום ניזוקות פעמיים: הן תצטרכנה היום לתחזק את כל השטחים האלה בעלויות מאד מאד גדולות והן צפויות גם לענישה אם לא תעשינה את זה, ענישה מאד גבוהה שמפורטת בחוק.

תמר איצקוביץ: אני חושבת שראוי לתת את הדעת ולתת פתרונות כספיים על ידי תקציבים ממשלתיים, ולא על ידי העמסה על ציבור כמו בעכו, שאיננו יכול לעמוד במטלות האלה.

דוד אזולאי: כתוב כאן חיים שאשא – נציג ציבור.

דוד אזולאי: מאיפה אדוני?

חיים שאשא: מראשון לציון.

דוד אזולאי: למה כתוב פה נציג ציבור?

חיים שאשא: אני חבר מועצת העיר.

חיים שאשא: דיברו פה על חוק, ויש פה באמת חקיקה שמנסה להפקיע סמכויות מחקיקה אחרת: מחוק התכנון, חוק המקרקעין, חוק אדם וחירותו, חוק הקניין, פקודת הנמלים, הוועדה למי החופין וחוקי עזר שונים.

חיים שאשא: לא יאה שניתן לאנשי איכות הסביבה, עם כל הכבוד להם, לשמור על החלב, כי אצלם האמצעים מקדשים את המטרה.

חיים שאשא: תודה.

לימור לסטיגזון: הייתי רוצה לתאר מצב שכרגע מתקיים.

לימור לסטיגזון: אחד הדברים שהליך תעשייתי מייצר זה שפכים.

לימור לסטיגזון: שפכים, גם כשהם מטופלים בטכנולוגיה הטובה ביותר, לא מייצרים מי מקורות, אלא מה שנקרא קולחים ומה שלרוב מוגדר כתמלחת.

לימור לסטיגזון: היום לפי תקנות המשרד לאיכות הסביבה - שאמנם לא גובשו באגף ים וחופים, אלא באגף מים ונחלים - התמלחות האלה אמורות להיות מפונות.

לימור לסטיגזון: הרציונל שעמד מאחורי זה, זה להימנע מהמלחת מי תהום ולהימנע מזיהום של נחלים.

לימור לסטיגזון: היום, לאחר שמפעל העביר את השפכים שלו בטיפול הטוב ביותר הקיים, הוא מבקש בקשה להזרמה לים דרך ועדה שבראשה יושבים נציגים של המשרד לאיכות הסביבה.

לימור לסטיגזון: בהנחה שהשפכים עומדים בקריטריונים מסוימים ותחת בקרה מסוימת, הם מוזרמים לים.

לימור לסטיגזון: המשמעות של החוק הזה וסעיף 8 בו שקובע ביטול של היתרי ההזרמה לים תוך חמש שנים, משאיר למעשה את אותם קולחים ללא פתרון.

לימור לסטיגזון: רק תגידו לנו מה לעשות איתם, אבל אני צריכה להגיע לתעשיינים ששואלים אותי מה לעשות ולתת להם איזשהו פתרון.

לימור לסטיגזון: אני חושבת שהפתרון צריך להיקבע פה.

אליק אדלר: יש אפשרות להארכה.

לימור לסטיגזון: לשנה.

אלי כהן: אני חושב שהצעת החוק ראויה וחיונית מאד, אבל הדבר החשוב ביותר ששמענו פה זה את עמדת יושב ראש הוועדה, מצד אחד לא להמתין יותר לרשויות, אלא להקציב זמן מסוים לכל הרשויות, ומאידך בכל זאת לאפשר לכל הגופים הרלוונטיים להעביר את ההסתייגויות שלהם.

אלי כהן: אנחנו נעשה כך בימים הקרובים, משום שברור לכל אחד שלמרות חיוניותו של החוק, אם הוא היה מתקבל AS IS זה עוד חוק אחד שלא ניתן לאכוף.

אלי כהן: חוקים צריכים לאכוף ולא לעקוף.

אלי כהן: החוק הזה כמו שהוא, הוא עוקף את חוק התכנון והבנייה, ולזה כולם הסכימו.

אלי כהן: אם לא יושמעו חלק מההערות לחוק הזה בזמן מוקצב, הוא יהפוך לעוד חוק שיצטרכו לחוקק, ואחר כך לאכוף אותו.

אלי כהן: אני חושב שהיושב ראש בתחילת דבריו סיכם את הישיבה הזאת מראש, ואני מציע שכל אחד יגיש את ההצעות האלה, וכמובן יתחשבו בהן.

דוד אזולאי: דורון אלוני, נציג חיל הים, אני מבין שלכם יש בוודאי הרבה מה להגיד בעניין.

דורון אלוני: ללא ספק.

דורון אלוני: אמנם אני אתייחס כאן לדברים מההיבט של חיל הים, אבל ארשה לעצמי לקחת גם חסות מסוימת על כלל הנקודות שהעלו כאן לגבי הפרה הקדושה, שאגב מזמן היא נשחטה.

דורון אלוני: יש לצבא הרבה מאד מתקנים לאורך החוף.

דורון אלוני: רובם ככולם - הימצאותם מחויבת לאורך החוף.

דורון אלוני: אני לא מדבר על מתקנים של חיל הים, שכמו שמתקני התפלה - - - אבל יש מתקנים, גם בקרבת ראשון לציון ועוד כאלה ואחרים, שמהווים נקודת מוצא לירי מכיוון הים עם ניסויים ארוכי טווח, וזה לא סוד וזאת לא הפתעה גדולה שהחלופה או הפתרון האלטרנטיבי היבשתי היה גוזל שטחים בסדרי גודל נרחבים הרבה יותר, כך שאני חושב שזה הרע במיעוטו מצד אחד.

דורון אלוני: ללא ספק אני חושב שכלל מערכת הביטחון ואגף התכנון הובילו עבודה נרחבת בנושא של תכנית מתאר, או תכנית 20-20, ורואים בעין טובה ורצינית צמצום שטחים.

דורון אלוני: חיל הים בפרט גם כן שוקל ובוחן דרכים לצמצם שפכים לקרבת החוף, כך שהפעולה הזאת היא מבורכת.

דורון אלוני: אני חושב שבסך הכל הראייה של הצבא וראיית החוק הזה היא ראייה חיובית וטובה.

דורון אלוני: מבחינת ערכי טבע – וזה לא שהצבא אומר את זה – הרבה מאד ערכי טבע נשמרים מעצם העובדה שאזורי חוף גדולים מאד נשארים סגורים, ולמעשה לא מופרעים על ידי האדם.

אילנה שפרן: אני רוצה לצאת נגד הרבה השמצות שנאמרו פה נגד מוסדות התכנון.

דוד אזולאי: אף אחד לא השמיץ.

דוד אזולאי: העירו, ביקרו, אבל לא השמיצו – יש הבדל.

אילנה שפרן: אם כך אצא נגד הביקורות וההערות שהושמעו.

אילנה שפרן: נאמר פה שיושבים פקידים שמחליטים החלטות במשרד הפנים ובוועדות התכנון.

אילנה שפרן: אני רוצה להגיד שלא יושבים פקידים.

אילנה שפרן: מי שיושב בוועדות האלה זה מגוון רב של אנשים מכל התחומים.

אילנה שפרן: אם הירוקים יושבים בוועדות ולא הצליחו להטות את ההחלטה, אני לא בטוחה שזה כשלון של מוסדות התכנון.

אילנה שפרן: אני חושבת שזה כשלון של הגופים הירוקים.

אילנה שפרן: לכן, אני לא חושבת שהחוק הזה צריך לבוא נגד מוסדות התכנון.

אילנה שפרן: הוא צריך לבוא בנוסף למוסדות התכנון.

אילנה שפרן: אם יש דברים שמוסדות התכנון לא קשורים אליהם, כמו: אגרות והיטלים, זה זה חוק נכון שצריך ליישם אותו, אבל לא בעניין של תכנון.

אילנה שפרן: נאמר פה שאין תכנון מפורט.

אילנה שפרן: יושבים פה גם אנשים שלמדו איתי תכנון, ויודעים שזה בדיוק מה שעושה תכנון.

אילנה שפרן: אומרים פה שצריך לעשות סקר של מה שקורה בחוף – זה בדיוק תכנון.

אילנה שפרן: אז לא יכול להיות שתכנון יהיה בחוק.

אילנה שפרן: תכנון צריך להיות במוסדות התכנון.

דני קייזר: תכנון זה בדיוק לקחת ולהגיד 500 מטר, כשאולי במקום מסוים צריך 600 מטר, כי שם יש ערכי טבע ונוף נפלאים.

דני קייזר: אבל ברחוב בן-יהודה בתל אביב אני לא מכיר את ערכי הטבע והנוף, שם אני לא אוכל לשנות תכנית עיר בלי אישור הוועדה למי החופין.

דני קייזר: אנחנו נמצאים בערך באנומליה הזאת, החוק נכנס בדיוק לאותו מקום שמתכננים עוסקים בו, מבלי שהיה לו הרקע לעסוק בזה.

דני קייזר: אני חושב שדבר ראשון צריך להגיד שתל אביב שזאת "העיר" בישראל, ואם מקימים בה טיילת ואזור מלונאות לאורך קו המים זה בגלל שזאת עיר, זה לרווחת הציבור וזה לטובת איכות חיי הציבור, שאני לא מבין למה לא צריך לייצג אותו.

דני קייזר: הוא רוצה ללכת על הטיילת הבנויה שנמצאת במים ולהסתובב על חוף המים, ולא לצורך זה לנסוע לברצלונה, אלא לקבל את זה בתל אביב.

פול ויטל: וגם בנתניה.

דני קייזר: ומכיוון שתל אביב לא שייכת רק לתל אביבים, ואנחנו משלמים כספים עבור כל המטרופולין ועבור כל מדינת ישראל, בוודאי ובוודאי.

דני קייזר: פרופסור יהודית נאות דיברה על הבנייה במים.

דני קייזר: בעיר שלה היה קזינו בבת גלים שישב בתוך המים, אחד הדברים היפים ביותר שהיו – בנייה בתוך המים.

דני קייזר: לא בהכרח בנייה עם חוף ים זה דבר שהוא רע, במיוחד בסביבה העירונית.

דני קייזר: אני לא אומר את זה מדרומה לחדרה או מדרומה לחיפה, בוודאי לא.

דני קייזר: אבל מבצר עתלית שכולנו אוהבים אותו יושב במים, וזאת הדרמה היפה של בניין שיושב במים.

דני קייזר: עכו לא היתה נבנית, אם היה החוק הזה, והיא יפהפייה במים.

דני קייזר: זאת אומרת שהגישה הגורפת הזאת שאומרת שבאזורים עירוניים – ואני לא אומר באזורים פתוחים – אי אפשר להתקרב לקו המים, ושצריך להיות רחוק ממנו 500 מטר, זה דבר לא נכון מבחינה תכנונית ולא נכון ברמה הדמוקרטית, מפני שזה נוטל את הזכויות מאנשים שיש להם זכויות ויכולת להשתמש בחוף הים ולבנות בחוף הים.

דני קייזר: אגב, כשישבתי כאן, הייתי בטוח בחלקים מסוימים שאני נמצא בישיבה במועצה הארצית.

דני קייזר: לי לא אכפת, אנחנו נוסעים לירושלים בכל מקרה כדי להגיע למועצה הארצית או לכאן, אז שתהיה המועצה הארצית בוועדת הפנים – זה לא משנה.

דני קייזר: אבל אני חושב שיש חוק תכנון ובנייה שהסדיר מערכת תכנונית.

דני קייזר: יכול להיות שצריך לסייע לחוק הזה, צריך לשנות אותו, לעדכן אותו, לתת לו שיניים להתמודד עם הסיטואציות האלו, אבל להחליף את המועצה הארצית, או את ועדות התכנון, בוועדה למי החופין זה אותו דבר.

דני קייזר: זה לא ישנה, כי בסוף נלך לוועדה ההיא ונמצא שם את כל אותם לוחצים ולחצנים, ונמצא את עצמנו עם אותן בעיות.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: אני מבקש לגשת לסיכום הדיון.

דוד אזולאי: שמענו כאן מגוון של דעות.

דוד אזולאי: בהחלט אני מסכים שחלק מנציגי הרשויות המקומיות העלו כאן טענות צודקות, ואנחנו מכירים אותם, כי הם באים לכאן תמיד.

דוד אזולאי: אבל יחד עם זה, אני אומר כאן שאתם לא צריכים לבוא אלינו בטענות.

דוד אזולאי: אנחנו כמחוקקים, כשמגיע אלינו חוק, תפקידנו לקדם את החוק הזה, לשמוע את כל הגורמים ולהריץ אותו.

דוד אזולאי: מה שקרה כאן זה שהממשלה, לצערי הרב, לא עשתה את המוטל עליה.

דוד אזולאי: יכול להיות שאם היתה עושה את המוטל עליה, לא היינו מגיעים למצב הזה.

דוד אזולאי: היו ארבעה חודשים בהם היה צריך לבדוק, לתת הצעות ולכתוב את כל ההסתייגויות לחוק הזה, אך לצערי הרב, הממשלה לא עשתה את זה.

דוד אזולאי: אל תשאלו אותי למה, חבריה עסוקים בדברים חשובים יותר למדינת ישראל, בסדר?

דוד אזולאי: אבל עובדה היא שלא עשו דבר בעניין הזה.

דוד אזולאי: לכן אין לי ברירה, אני הולך על הצעת סיכום, ולמרות הכל – לפנים משורת הדין – אאפשר גם לממשלה וגם לרשויות להגיש את הערותיהם, אבל אני מודיע לכם שאני לא מתכוון למשוך את זה עד אין סוף.

דוד אזולאי: הנושא הזה חייב להסתיים.

דוד אזולאי: אם הממשלה לא תיקח את היוזמה, אנחנו חברי הכנסת ניקח את היוזמה.

ניגש לסיכום: א.

ניגש לסיכום: הוועדה קוראת לכל הגורמים הנוגעים בדבר להגיש לוועדה את הערותיהם לחוק.

ניגש לסיכום: ב.

ניגש לסיכום: הוועדה תקיים דיון עם חברי הכנסת, עם נציגי הממשלה, עם הגורמים בשלטון המקומי ועם הירוקים תוך שלושה שבועות, לפני ההגשה לקריאה ראשונה.

ניגש לסיכום: ג.

ניגש לסיכום: הוועדה תפנה אל הממשלה בבקשה להגיש את הצעת החוק תוך שבועיים.

ניגש לסיכום: בכל מקרה, אנחנו נפנה לממשלה תוך שבועיים.

ניגש לסיכום: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.