ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 518, 2002-10-21 11:00

אברהם פורז: שלום לכולכם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה בנושא החשש לקיומה של תעשיית הטכסטיל בשל יבוא מהמזרח הרחוק.

אברהם פורז: אנחנו יודעים שבחוץ מתקיימת הפגנה.

אברהם פורז: נשמע על כך.

רמזי גבאי: אני מנכ"ל חברת "אופיס טכסטיל" ואני יושב ראש איגוד הטקסטיל והאופנה בהתאחדות התעשיינים.

רמזי גבאי: בחוץ מתקיימת הפגנה של מספר מאות עובדים.

רמזי גבאי: המפגינים הם עובדים מדימונה ומצפה רמון בדרום, ועד בית שאן, נצרת ובית ג'אן בצפון.

רמזי גבאי: אלה הם אנשים קשיי יום מהפריפריה, שמביעים חשש אמיתי לעתידם, למקום העבודה שלהם, אנשים שלא יודעים לעשות דברים אחרים בחייהם, חוץ מאשר לתפור ולעבוד במפעלי טכסטיל.

אברהם פורז: באמת יש סכנת סגירה למפעלים שם?

רמזי גבאי: אין ספק.

יגאל ביבי: כמה עובדים יש היום בארץ, בטכסטיל?

רמזי גבאי: היום יש 31 אלף עובדים בטכסטיל, בסך הכל.

רמזי גבאי: רובם בפריפריות וביישובי הדרוזים.

אברהם פורז: איך זה מתחלק בין היישובים היהודים והערביים?

רמזי גבאי: שני שליש ביישובי הדרוזים והערבים, ושליש בפריפריות, בישובים היהודים ובמרכז הארץ.

אברהם פורז: דיברנו שייעשה ניסיון לדבר גם עם המזמינים, להסית הזמנות לתעשיה הישראלית.

אברהם פורז: קרה משהו טוב בעניין?

רמזי גבאי: שום דבר לא קרה.

רמזי גבאי: בישיבה הקודמת סיכם יושב הראש שדני גילרמן ינסה להגיש הצעה בהקדם האפשרי, ליושב ראש הוועדה, מה אפשר לעשות על מנת לשפר את החלק היחסי של הייצור בארץ.

רמזי גבאי: למיטב ידיעתי דבר לא נעשה.

רמזי גבאי: בישיבה הקודמת הציגו שני הצדדים את טיעוניהם, ובעצם הישיבה הזו היתה אמורה להיות ישיבה שבה נתקדם ונראה איך אנחנו פותרים את הבעיה.

רמזי גבאי: בינתיים לא שמענו על שום דבר חדש.

אברהם פורז: דובר בישיבה הקודמת שדני גילרמן יחד עם עודד טירה יישבו וינסו להגיע למשהו מוסכם.

אברהם פורז: האם הם נפגשו, בכלל?

דני גילרמן: האמת היא שאני, בפגישה האחרונה, שמחתי מאד להיענות להצעה של יושב ראש הישיבה, ולהרים את הכפפה שהוא זרק, שבעצם אמרה: תראו לנו איך אתם יכולים להגדיל את התעסוקה בענף האפנה וההלבשה - -

אברהם פורז: או לפחות לא להקטין.

דני גילרמן: אני אומר אפילו – להגדיל.

דני גילרמן: אני גם רוצה לברך את רמזי גבאי, כי הוא אמר שיש בחברות שהוא מייצג כ- 30 אלף עובדים.

דני גילרמן: לפי הנתונים הרשמיים של הלמ"ס, בשנת 2000 היו 29,900, אז גם אצלו גדלה מצבת העובדים.

דני גילרמן: אני חושב שאלה בשורות טובות למשק ולענף, למרות המצב שאנחנו מדברים עליו.

דני גילרמן: אם זכור לכם, אמרתי בישיבה עצמה שאני אשמח להיפגש עם עודד טירה ולנסות לגבש יחד הצעה שתהיה מוסכמת, גם על התאחדות התעשיינים וגם על לשכות המסחר, באותה רוח.

דני גילרמן: עודד טירה אמר כבר באותה ישיבה שהוא בעצם לא משתתף במשחק הזה.

דני גילרמן: אנחנו החלטנו להתקדם לבד.

דני גילרמן: קיימנו מספר ישיבות, עם כל הגורמים בענף.

דני גילרמן: התקשרנו גם עם יועצים כלכליים שחשבנו שיוכלו לעזור לנו, גם במקרו, ואנחנו מגישים היום תוכנית שהיא מאד ייחודית במשק הישראלי היום.

דני גילרמן: אני לא מכיר הרבה גורמים היום שבאים ומתחייבים להגדיל את התעסוקה, בצורה משמעותית.

דני גילרמן: לא מדובר על לא להקטין, לא מדובר על לא לפטר, אלא באים ומתחייבים להגדלה.

דני גילרמן: אצל יצרני האופנה, שאנחנו מייצגים אותם, שלצערי רמזי גבאי וההתאחדות לא מייצגים – יש ניגוד אינטרסים מאד ברור בין חברות שקראו את המפה, נערכו, הצליחו והגדילו בצורה משמעותית מאד את מצבת המועסקים שלהם במהלך השנים האחרונות.

דני גילרמן: כדי לסבר את האוזן אני רוצה לומר שמ- 95 ועד 2002, החברות שאנו מייצגים הגדילו את מספר המועסקים שלהן ב- 30 אחוזים, מ- 18 אלף ל- 23,100.

דני גילרמן: עם מוסיפים לזה עוד כ-800 עצמאים שעוסקים בתחום הזה, מספר המועסקים בענף מגיע היום ל- 31 אלף.

דני גילרמן: יש פה 4 חברות, שהן לבד הגדילו משנת 2000 ועד היום את מספר העובדים אצלם ב- 1,200 עובדים.

דני גילרמן: אני לא חושב שיש הרבה דוגמאות לזה במשק הישראלי, שנמצא בשנה השביעית של המיתון הארוך ביותר, הקשה והמתמשך ביותר שהוא ידע אי פעם.

דני גילרמן: בכל יום אנחנו רק שומעים על פיטורים.

דני גילרמן: פה יש חברות שלא על פי התוכנית שהן מביאות היום, אלא בשנתיים האחרונות, הגדילו את מספר המועסקים אצלן ב- 1,200 עובדים.

אברהם פורז: מה שמדאיג אותנו זה לא רק העובדה שאולי, בתל אביב, נוספו עוד כמה אנשי מכירות או אנשי שיווק.

אברהם פורז: מדאיג אותנו מה גורלם של מפעלי הטכסטיל- ותוכל לקרוא להם מיושנים או מפגרים – בפריפריה, שאם יימשך היבוא הם ייסגרו בסוף.

זאב בוים: אי אפשר לקרוא להם מפגרים.

זאב בוים: שיבואו לשם וייראו איזה מפעלים, עם טכנולוגיה מתקדמת.

דני גילרמן: אלף, אני לא חושב שהם מיושנים או מפגרים.

אברהם פורז: אבל כשהם צריכים להתמודד עם משכורת של 100 דולר לחודש, במקרה הטוב, שמשולמת בסין או בהודו, אנא הם באים?

דני גילרמן: ועדת הכלכלה, כוועדה, וודאי גם משרד התמ"ס, צריכים לתת את הדעת מה זה יעשה ליחסי הסחר שלנו עם סין והודו, אם מחר ייסגר היבוא משם.

דני גילרמן: אנחנו נראה לכם אחר כך נתונים - -

יגאל ביבי: איפה כתוב שאני חייב להעסיק שם מפעלים שייצרו כאן?

יגאל ביבי: הסינים פותחים אצלי מפעלים, פה?

דני גילרמן: למכור להם, לייצא להם, אתה רוצה?

יגאל ביבי: מה זה שייך?

דני גילרמן: אז לא תקנה מהם אבל הם יקנו ממך?

יגאל ביבי: הם לא גובים מכס מאתנו?

דני גילרמן: זו נקודה שאני מציע גם לוועדת הכלכלה, וגם לממשלה, להתייחס אליה.

דני גילרמן: הסחר שלנו עם שתי המדינות האלה עלה דרמטית, גם אבסולוטית וגם בהשוואה לסחר שלנו עם שאר העולם בשנים האחרונות.

דני גילרמן: אלה הם שני שווקים אדירים עבורנו.

דני גילרמן: צריך להבין עוד דבר: אם נסגור מחר - -

אברהם פורז: לא, לא נסגור שום דבר.

אברהם פורז: אנחנו רק רוצים ליצור סיטואציה שבה יש פחות יבוא וקצת יותר יצור מקומי.

אברהם פורז: שום דבר טוטלי.

דני גילרמן: אני לא חושב שזה המקום לתאר את העולם שבו אנו חיים, אך בואו נאמר שנגרום למצב שבו, בצורה פרוהיביטיבית, נייקר את היבוא מסין והודו.

דני גילרמן: יש לנו מדינות כמו פורטוגל וטורקיה, שיש לנו איתן הסכם סחר חופשי.

דני גילרמן: הייצור יעבור לשם.

דני גילרמן: אותה בעיה, אותה התמודדות.

דני גילרמן: אי אפשר לברוח מהמציאות.

אברהם פורז: טוענים שבפורטוגל השכר הממוצע הוא 400 דולר לחודש, ובטורקיה 300 דולר, לעומת פחות מ- 100 דולר בסין.

אברהם פורז: זה בכל זאת הבדל, לא?

קריאה: הבעיה היא בעיית שכר עבודה.

קריאה: בדיוק.

קריאה: זו לא בעיית מכסים.

אברהם פורז: פה בארץ קבעו שכר מינימום.

אברהם פורז: היום הוא עומד על 3,200 שקל לחודש.

אברהם פורז: המדובר הוא ב- 600 דולר.

קריאות: זה ברוטו, זה לא עלות מעביד.

אברהם פורז: אז קל וחומר – איך מתחרים עם מקום שבו השכר הוא נמוך בהרבה?

אברהם פורז: אז איך מתחרים?

אברהם פורז: יכול להיות שבגלל היתרון הטכנולוגי שלנו אתה יכול להתחרות עם פורטוגל, כי אנחנו יותר יעילים, יותר טכנולוגיים.

אברהם פורז: כאשר מתחרים עם סין, גם היתרון הטכנולוגי כנראה לא מועיל.

דני גילרמן: אמרתי חלק מהדברים גם בפעם שעברה.

דני גילרמן: אני אומר אותם כדי להעמיד אותם בצורה הנכונה, לדעתי.

דני גילרמן: קודם כל, התסריט הזה שאנו עדים לו, כולל ההפגנה בחוץ, זה דבר שחוזר על עצמו בכל שנה שבה צריך להאריך את המצב הקיים.

דני גילרמן: מאז תחילת החשיפה אנחנו עדים למצב שבו באים גורמים שונים, מניחים את המפתחות, מאיימים.

דני גילרמן: נמצא אתנו שר האוצר לשעבר, בייגה שוחט, שיעיד כמה פעמים באו אליו ואיימו.

דני גילרמן: כשאברהם שוחט היה שר האוצר בממשלת רבין, באתי אל יצחק רבין והצעתי שאעשה לו סיור במפעלים שנסגרו כתוצאה מתהליך החשיפה.

דני גילרמן: אני מסכים עם חבר הכנסת זאב בוים.

דני גילרמן: אנחנו לא מדברים על מפעלים מיושנים ומפגרים.

דני גילרמן: אנחנו מדברים בבירור על כאלה שקראו את המפה, שנערכו נכון, וכתוצאה מזה הם מצליחים, משגשגים, וכן – גם מרוויחים ומעסיקים יותר ויותר עובדים בכל שנה.

דני גילרמן: זאת לעומת כאלה שלא קראו את המפה, לא מסוגלים, לצערי, להתמודד, בעולם שבו אנו חיים, וגם לא יצליחו גם אם תעלו את המכס פי עשר על סחורות מסין.

דני גילרמן: אין לזה סיכוי, הם לא יצליחו להתמודד.

דני גילרמן: ראינו את זה בשטיחים ובמוצרים אחרים.

דני גילרמן: זה לא עובד.

דני גילרמן: אי אפשר לעשות את זה דרך מכסים.

אברהם פורז: אבל למה כל מדינות המערב מגינות על עצמן, או במכסים או במכסות?

דני גילרמן: אני בטוח ששר האוצר לשעבר וגם אחרים יסכימו – קודם כל, מדינה קטנה, שכל כך תלויה בסחר חוץ לא יכולה להרשות לעצמה את מה שמדינה גדולה, שלא תלויה בכלל בסחר חוץ יכולה.

דני גילרמן: אתם יודעים כמה סחר החוץ של ארצות הברית מתוך התוצר?

דני גילרמן: – בסביבות 6 או 10 אחוז היום.

דני גילרמן: אנחנו תלויים בסחר חוץ לחיינו.

דני גילרמן: אנחנו תלויים בסחר החוץ בצורה שאף מדינה אחרת בעולם לא תלויה.

דני גילרמן: ההחלטה שאתם מתבקשים לקבל היום היא לא החלטה על היטל.

דני גילרמן: אתם היום נדרשים להחליט איזה מס אתם תטילו על כל אזרח במדינת ישראל, שיצטרכו לקנות ממחר בבוקר יותר ביוקר, כדי להגן - -

אברהם פורז: אולי מתח הרווחים יקטן.

דני גילרמן: אם זה לא נכון, ולא תייקר – אז מה המטרה של כל התרגיל הזה?

אברהם פורז: המטרה היא לגרום לכך שחברה שיש לה היום מותג ישראלי, שמייצרת חלק בארץ וחלק במזרח, יש לה מתח רווחים גדול בגלל היצוא הזול מהמזרח, תסיט חלק מהיצוא לכאן.

אברהם פורז: העלויות תגדלנה קצת, אך - -

קריאות: הם יסיטו את זה לטורקיה ולפורטוגל.

דני גילרמן: אנחנו לא ממציאים פה שום דבר.

דני גילרמן: כולנו היינו בסרט הזה.

דני גילרמן: היינו בסרט הזה עם נעלי ספורט, עם שטיחים.

דני גילרמן: זה חוזר על עצמו עם מחזוריות מאד ברורה.

דני גילרמן: מה שקורה זה שיש כאן דרישה להעניש כל אמא וכל ילד, דווקא בפריפריה, שיצטרכו ממחר בבוקר לשלם יותר עבור מוצרים.

אבשלום וילן: אבל אתה לא עונה על השאלה ברצינות: היושב ראש שאל אותך שאלה.

אבשלום וילן: בכל אופן, מדינות בשוליים מגינות על עצמן.

אבשלום וילן: אתה מוכרח להתייחס למחיר החברתי של החשיפה, בישראל.

אבשלום וילן: המחיר החברתי של הפערים שנוצרו, של האבטלה שעלתה – מבחינת המשק הלאומי השאלה היא האם לא צריך להגן כדי להבטיח בכל אופן, איזושהי הקטנת פערים.

אבשלום וילן: זה קורה בכל העולם, ושואלים אותך מדוע במקרה שלנו לא.

דני גילרמן: קודם כל, לגבי אבטלה.

דני גילרמן: אני לא חושב שלמישהו בחדר הזה או במדינה הזו יש מונופול על הדאגה למובטלים.

דני גילרמן: אנחנו באים ומציעים להגדיל מקומות תעסוקה ולא להפחית אותם.

דני גילרמן: מעבר לזה, תהליך החשיפה הוא התהליך שתרם אולי יותר מתהליך אחר להגדלת התעסוקה, להתייעלות, ולמצוינות של המשק הישראלי.

דני גילרמן: אני אתן לך נתון אחד.

דני גילרמן: אני מודה שאני לא בטוח לגבי הנתונים, אבל שר האוצר, ויושב ראש ועדת הכספים דאז, אולי מכירים אותם טוב יותר.

דני גילרמן: ב- 1991, כאשר התחיל תהליך החשיפה, האבטלה במשק הישראלי היתה למעלה מ- 11 אחוז.

דני גילרמן: 4 שנים אחרי זה, ב- 1995, היא ירדה ל- 5.6 אחוז, תוך כדי קליטה של קרוב למיליון איש ממדינות ברית המועצות לשעבר.

זאב בוים: אבל זה לא בגלל זה.

דני גילרמן: והאבטלה היא כן בגלל תהליך החשיפה?

זאב בוים: בחלקה – כן, אבל העליה הגדולה שאתה מציין - -

אבשלום וילן: היה כאן איזה תהליך שלום, ועוד כל מיני דברים.

דני גילרמן: אדוני היושב ראש, אני רק רוצה לומר עוד דבר: ראית את ההפגנה בחוץ.

דני גילרמן: אתה רואה את האנשים פה, שאני מאד מכבד כל אחד מהם.

דני גילרמן: תשאל את עצמך מדוע אחרים אינם פה.

דני גילרמן: תשאל את דב לאוטמן מה דעתו על העניין הזה.

דני גילרמן: תשאל את האנשים שמייצרים ומייצאים את מירב הטכסטיל - -

אברהם פורז: בירדן.

דני גילרמן: לא.

דני גילרמן: הוא מעסיק בארץ יותר אנשים מאשר בירדן.

דני גילרמן: למה הם לא נמצאים פה?

דני גילרמן: הקבוצה הזו, שאני בטוח שהמניעים שלה טהורים והדאגה שלה אמיתית, לא מייצגת את ענף הטכסטיל ואת ייצור הטכסטיל, ההלבשה והאופנה במדינת ישראל.

דני גילרמן: פה נמצאים אנשים שלא רק מתחייבים היום להגדיל את מספר המועסקים שלהם, אלא עשו את זה בפועל מ-95 ועד היום, ובשנתיים האחרונות הוסיפו 1200 מקומות עבודה.

דני גילרמן: אני לא מכיר הרבה גורמים במשק שעשו את זה.

אברהם-בייגה שוחט: כאשר נכנסתי לתפקידי כשר אוצר ביולי 92, תוכנית החשיפה נכנסה לפעולה, שכן היא התקבלה עוד ב-91 על ידי הממשלה הקודמת, ואושרה במסגרת חקיקה בכנסת.

אברהם-בייגה שוחט: זו היתה תקופה שבה האבטלה היתה בסביבות 12 אחוז - -

אלי בן-מנחם: אולי היה כדאי שתאפשר גם למשרד התמ"ס להתבטא, אתה עושה את זה כאן כמו בית דין שדה.

אברהם פורז: אני מוחה על ההערה.

אברהם-בייגה שוחט: האבטלה היתה 12 אחוז והגיעו 200 אלף עולים בשנה, ובשנה מסוימת גם 300 אלף.

אברהם-בייגה שוחט: תוכנית החשיפה היתה בתהליך ירידה משנה לשנה של שיעור המכס, מ- 200 אחוז.

אברהם-בייגה שוחט: באו אלי יצרנים, בעיקר יצרני הטכסטיל, כמובילי העניין, ודרשו לבטל את תוכנית החשיפה, או למתן אותה בצורה קיצונית.

אברהם-בייגה שוחט: הם טענו שיפוטרו עשרות אלפי עובדים ושהענף יקרוס לחלוטין, שלא תהיה להם אפשרות לייצא בגלל שהם בנויים בצורה מסוימת.

אברהם-בייגה שוחט: הבעיה היתה לא פשוטה.

אברהם-בייגה שוחט: היתה אבטלה, והם דיברו על עשרות אלפי עובדים שייצאו החוצה.

אברהם-בייגה שוחט: אחרי שורה של דיונים התקבלה החלטה שנתנו איזושהי הערכה – הוסיפו שנתיים, מ-7 ל-9 והממשלה לא ויתרה על העניין.

אברהם-בייגה שוחט: תעשיינים פנו אל ראש הממשלה רבין, ואמרו לו שעומדת להיות קטסטרופה במשק הישראלי, אם תהליך החשיפה יימשך.

אברהם-בייגה שוחט: יצחק רבין קרא לי, בתחילת 93, והתחיל ללחוץ בכיוון של עיכוב כל תהליך החשיפה.

אברהם-בייגה שוחט: הצעתי לו פגישה ארוכה כדי שאסביר את המשמעות של העניין.

אברהם-בייגה שוחט: אלה שהיו להם נעלי התעמלות מחו"ל היו רק בעלי היכולת, ופקידי הממשלה שהיו נוסעים וחוזרים עם 7 זוגות נעליים.

אברהם-בייגה שוחט: טי שירט עלה 30 שקל.

אברהם-בייגה שוחט: התקיימה אצלו פגישה עם יעקב פרנקל, שהיה נגיד בנק ישראל, ואבי בן בסט, פוגל וברודט, ויורם גבאי.

אברהם-בייגה שוחט: ישבנו אתו שלוש שעות.

אברהם-בייגה שוחט: לשמחתי הרבה הצלחנו לשכנע אותו שייתן למהלך הזה צ'אנס.

אברהם-בייגה שוחט: כולנו יודעים שהדיון הזה היום הוא דיון בלי שיניים, כי כל החלטה שתהיה פה היא בעלת חשיבות ציבורית, אבל היא לא - -

אברהם פורז: אני מוכרח לומר לך ששרת התמ"ס אמרה שמאחר והיא מאד מחשיבה את הוועדה היא תיקח בחשבון את ההחלטה שנקבל.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם שבשום אופן אסור לגלגל את הגלגל אחורנית.

אברהם-בייגה שוחט: בשום פנים ואופן.

אברהם-בייגה שוחט: היינו בתקופות של מכסים.

אברהם-בייגה שוחט: ראינו מה זה עשה לאוכלוסיות הכי חלשות, במחירים שהיה צריך לשלם.

אברהם-בייגה שוחט: כל אחד יודע מה קרה עם מחירי ההלבשה וההנעלה כתוצאה מהחשיפה.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר לראות איך זה השפיע על המדד.

אברהם-בייגה שוחט: הדאגה לקבוצה מסוימת של עובדים – שגם היא חשובה, מאין כמוה, במקום כזה או אחר - -לא חשובה כמו הדאגה לכלל הקונים במדינת ישראל, שיוכלו לקבל מוצרים במחירים נמוכים.

אברהם-בייגה שוחט: נכון שזה כרוך בכאב מסוים.

אברהם-בייגה שוחט: לכן הוקמה קרן שהיתה אמורה לעשות הסבה למפעלים שנתקלו בבעיות.

אברהם-בייגה שוחט: בזמנו היה מדובר על 50 מיליון שקל.

אברהם-בייגה שוחט: אני לא זוכר אם היו תוספות לעניין.

אברהם-בייגה שוחט: אני אומר לכם שאוי ואבוי לנו אם נתחיל לגלגל את הגלגל אחורנית.

אברהם-בייגה שוחט: זה לא ייעצר בטכסטיל.

אברהם-בייגה שוחט: זה יגיע לאלף דברים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: אני מבין ללבם של הפועלים שנפגעים, אבל אסור שמהכנסת יצא מסר שאומר שהולכים אחורה, וזו הליכה אחורה.

אברהם-בייגה שוחט: אפשר לתקן בנקודה כזו או אחר.

אברהם-בייגה שוחט: מה, הטרנספורמציה במבנה התעשייה בקרית גת לא היתה היסטורית וחשובה כש "אינטל" באה לשם?

אברהם-בייגה שוחט: או ECI בשעתו, לאופקים?

אברהם-בייגה שוחט: נכון שאנשים לא הרוויחו מיליונים - -

אברהם פורז: איך אתה מסביר את זה שארצות הברית והקהילה האירופית מטילות מכסות ומכסים?

אברהם-בייגה שוחט: חכה רגע אחד.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני מציע לא ללכת אחורה, ולא להעלות מכסים, ולא לגרום למצב ששוב נתגלגל חזרה, כאילו נעזור לעובדים, אך לא נצליח.

אברהם-בייגה שוחט: האבטלה במשק, בגדול, לא נגרמת על ידי תהליך חשיפה.

אברהם-בייגה שוחט: נהפוך הוא.

אברהם-בייגה שוחט: האבטלה במשק מסתדרת כאשר המשק צומח, ולא בגלל חשיפה, נהפוך הוא.

אברהם-בייגה שוחט: היינו בסרט הזה, כמו שאמר דני גילרמן, וראינו את המשק כשהוא מתנהל בתנאי הגנות.

אברהם-בייגה שוחט: ראינו מה זה עשה לאזרח, ראינו כמה היה צריך לשלם על מוצרים, וכמה היתה השליטה של היצרנים כלפי הצרכן הישראלי.

אברהם-בייגה שוחט: ראינו כמה היה צריך להתייעל, כי הכל היה פתוח.

אברהם-בייגה שוחט: ראינו איזו השפעה אדירה היתה במחירים.

יגאל ביבי: אז לא לתת שום עדיפות למשק הישראלי?

אברהם-בייגה שוחט: לא סוגרים שום דבר.

אברהם-בייגה שוחט: האבטלה ירדה ב-4 שנים מ-12 אחוז ל-6 אחוז, עם תהליך חשיפה כבד מאד.

יגאל ביבי: אז כל הגויים טיפשים?

יגאל ביבי: למה הם עושים ואנחנו לא?

אברהם-בייגה שוחט: העולם מתנהג לפעמים כך, ולפעמים אחרת.

אברהם-בייגה שוחט: דבר שיכולה לעשות מדינה במערב אירופה, אנחנו לא יכולים לעשות.

אברהם-בייגה שוחט: אנחנו מדינה ש-70 אחוז מהתוצר שלה זה יצוא ויבוא,ואם כל מערכת היצוא והיבוא שלנו תהיה מעוותת על ידי מכסים, לא נוכל לייצא.

אברהם-בייגה שוחט: כשלא נוכל לייצא, ותהיה פגיעה בייצוא, תקיימו ישיבות ותתלוננו על אבטלה.

אברהם-בייגה שוחט: לכן אני מציע בזהירות לא ללכת אחורה ולקיים את העניין הזה.

אברהם-בייגה שוחט: לפעמים יש בעיה במקום מסוים.

אברהם-בייגה שוחט: יכול להיות שצריך לעזור באופן ספציפי למפעל מסוים.

אברהם-בייגה שוחט: לא דרך מכסים.

אברהם-בייגה שוחט: בשום אופן לא.

עודד טירה: אנחנו נמצאים היום במצב לא רגיל, מצב שבו האבטלה גואה, יש משבר בייצוא בגלל המצב בעולם, שייתן לנו עוד 6 רבעונים קשים, כנראה, מצב של ערב מלחמה, מצב של אינתיפאדה – מצב לא רגיל מבחינה חברתית וכלכלית.

עודד טירה: יש לנו רקע מאד פורה לייצר יותר אבטלה.

עודד טירה: מה קרה לנו?

עודד טירה: חודשיים ישבנו ולא עשינו שום דבר.

עודד טירה: בעוד אנחנו מדברים, מאז הישיבה הקודמת ועד היום, יש עוד 600 מובטלים.

אברהם פורז: למה לא נפגשתם?

אברהם פורז: למה לא קרה כלום?

עודד טירה: לא הוטל עלי לעשות שום דבר.

עודד טירה: הוטל על דני גילרמן לרכז צוות ולהכין עבודה.

עודד טירה: בסוף הישיבה הוא אמר לי: בוא תעשה את העבודה איתי.

עודד טירה: שום דבר לא נעשה מאז, ואני כבר אז אמרתי שהמשחק מכור.

עודד טירה: 600 איש פוטרו.

עודד טירה: מה עושים?

עודד טירה: – מעבירים את זה למגרש אחר.

עודד טירה: רוצים לתת סובסידיה לעבודה.

עודד טירה: נעשתה איזושהי עבודת מטה להכין סובסידיה לעבודה בחודשיים האחרונים, בעוד 600 איש מצטרפים למעגל האבטלה?

עודד טירה: – שום דבר.

עודד טירה: ולי קשה מאד לדבר היום, כי כולם בניי- היבואנים והתעשיינים.

עודד טירה: אני צריך להכריע במי לתמוך היום, ואני אומר לכם: אני תומך בתעשיינים.

עודד טירה: אף אחד לא מבקש לחזור אחורה.

עודד טירה: אנחנו אומרים שגם במסגרת ה- WTO, וגם במסגרת כל חקיקה בינלאומית, יש חוק היטלי סחר, שמאפשר, ברגעי משבר, להשית מכסים או היטלים לתקופות קצובות, שמאפשרים להציל סקטור בעת מצוקה.

עודד טירה: אנחנו, לצערי הרב, עשינו את החשיפה הזו בצורה הכי מרושלת שאפשר.

עודד טירה: חוק היטלי סחר אין בו שיניים.

עודד טירה: הוא לא מתאים ל- WTO.

עודד טירה: זה חוק מדולדל שחוקק, כנראה, בגלל לחצים כאלה ואחרים, והוא לא מאפשר להגן היום, לצערי הרב.

עודד טירה: אבל בכל חוק, במסגרת WTO יש אפשרות להגן על סקטורים.

עודד טירה: אני לא מבקש בשום פנים לחזור אחורה.

עודד טירה: תהליך החשיפה היה נכון.

עודד טירה: יש פה בעיה סקטוריאלית ספציפית.

עודד טירה: לגבי המובטלים – יש היום, כתוצאה מתהליך חשיפה עקום, 50, 60 אלף מובטלים נצחיים, שנפלטו ממעגל העבודה, ואין להם עיסוק אלטרנטיבי.

עודד טירה: גם זה דבר לא רגיל.

עודד טירה: אני משתתף היום באיגוד התאחדויות התעשיינים של אגן הים התיכון, שמכינים את עצמם לקראת 2010, שאז יהיה הסכם סחר חופשי עם אירופה.

עודד טירה: אני אומר להם: תזכרו להכין עיסוקים אלטרנטיביים, כי בתהליך החשיפה אנשים ייפלטו למעגל האבטלה.

עודד טירה: תשדרגו טכנולוגית תעשיות בסיס, תעשו דברים שיאפשרו לעבור את המשבר הקשה הזה, וזה בהחלט משבר קשה – בצורה הכי טובה שאפשר.

עודד טירה: יש פה עובדים בפריפריה שעשויים לאבד את מקום העבודה, ומאבדים כבר כרגע את מקום עבודתם.

עודד טירה: יש כאלה במגזר הדרוזי, במגזר הערבי, וזה יכול לצמוח לבעיה חברתית ולאומנית.

עודד טירה: המכס המתבקש הוא לא גבוה.

עודד טירה: מדובר במכס יחסית נמוך, שיביא לאי גידול באבטלה, וגם לא ייצור נזק כל כך גדול, כפי שדני גילרמן תיאר כאן בצורה כל כך דרמטית.

עודד טירה: התרשמתי מאד מדמעות התנין שהוא הזיל.

אברהם פורז: הסגנון הזה מיותר.

עודד טירה: זה הוא קרב בין תעשיינים לבין יבואנים – שאני יודע שזה עלול לפגוע להם ברווחיות - -

דני גילרמן: זה פשוט לא נכון.

דני גילרמן: הקרב הוא בין תעשיינים שלא קראו את המפה לבין יצרנים שכן קראו את המפה.

עודד טירה: יש פה מאזן סכום אפס בין תעסוקה לבין רווחיות של יבואנים.

קריאה: עודד, הם תעשיינים.

עודד טירה: לכן אמרתי שיש לי הכרעה מנהיגותית קשה.

עודד טירה: זה שהם מרוויחים אומר שהם עושים משהו נכון.

עודד טירה: אני מאחל להם שימשיכו להרוויח.

עודד טירה: אין לנו הסכם סחר חופשי עם סין, ואין לנו הסכם סחר חופשי עם הודו.

עודד טירה: לכן אין לנו כאן פגיעה מהסוג של אי שמירה על הדדיות בהסכמי סחר.

עודד טירה: לייבא מוצרים מסין זה כמו לייבא פועלים זרים.

עודד טירה: אתם בעד יבוא פועלים זרים?

עודד טירה: – אתם נגד.

עודד טירה: אני בעד להוציא את כל הפועלים הלא חוקיים בארץ.

עודד טירה: אז אל תביאו לכאן גם את המוצרים כי כאילו הבאתם פועלים זרים.

אברהם-בייגה שוחט: אז כראש לשכת התיאום דבר עם הקבלנים שלך.

עודד טירה: הקבלנים שותפים אתי ברצון להוציא מכאן את כל העובדים הזרים הבלתי חוקיים.

עודד טירה: אני קורא לכולכם, חברי הכנסת.

עודד טירה: בעוד אנו מדברים- ואני כואב את העניין הזה – האבטלה הולכת וגוברת.

עודד טירה: אנחנו, המגזר היצרני והעסקי מייצרים בכל יום מחוסרי עבודה.

עודד טירה: יכול להיות שחלקם נקלטים באבטחה, וחלקם – במגזר הציבורי, שהולך ותופח.

עודד טירה: אנחנו, המגזר היצרני, הולכים וקטנים, ובסוף לא יהיה לנו כוח למשוך אתכם.

עודד טירה: אנחנו צריכים להישיר מבט אל כל מובטל, ולומר לו – אני עכשיו גוזר לך דין אבטלה נצחית, או לעשות מהלך כלשהו.

עודד טירה: תקציב אין לנו.

עודד טירה: אין תקציב לסבסד עבודה, הגירעון הוא ענק.

עודד טירה: בואו נעשה מהלך שהוא לא תקציבי, שיאפשר לנו להתגבר, לפרק זמן קצוב, על הבעיה הזו.

עודד טירה: הבעיה הזו היא בעיה קצובה, ולא חזרה לאחור.

נחמה רונן: יש פה כמה נקודות שאנחנו אוהבים להתרפק עליהן, אבל לדעתי אנחנו מסובבים קצת את ההיסטוריה, בהתאם לאיך שנוח לנו לראות אותה.

נחמה רונן: כל הניסיון להראות את השנים של 95 ו-96 כשנים שאותן צריך לזכור לטובה ולראות מה עשתה מדיניות החשיפה זה קצת סיבוב ההיסטוריה לנוחיות שלנו.

נחמה רונן: אלה הן שנים שהיה בהן תהליך שלום.

נחמה רונן: היו פה השקעות אדירות שהגיעו מבחוץ, היתה פה תעשיית הייטק שהתחילה לפרוח.

נחמה רונן: כל התמונה היתה אחרת.

נחמה רונן: אי אפשר לשפוט היום את השנים האלה ולומר שכל מה שהיה הוא בגלל מדיניות החשיפה.

נחמה רונן: קרו עוד כמה דברים בשנים האלה, שגרמו למצב הכלכלי להיות כפי שהוא.

נחמה רונן: אי אפשר להתעלם מזה.

נחמה רונן: דבר שני- דיברנו על כך בישיבה הקודמת.

נחמה רונן: להשית היום מכסים זה אנטי טבע למהלך שאיליו רוצה ללכת המדינה.

נחמה רונן: נכון שגם אנחנו לא חושבים שזה המצב הנכון, אבל בואו נהיה כנים – יש כמה ענפים במשק שחשפו אותם לתוכנית החשיפה, ובאישור משרד התמ"ס ובעידודו, החליטו להטיל מכסים על היבוא כדי לשמור, להגן, להציל.

נחמה רונן: אז לפי מה זה נקבע?

נחמה רונן: לפי מי שמקורב?

נחמה רונן: לפי איך שנוח?

נחמה רונן: איפה יש פה מדיניות של משרד האוצר בהגנה על תעשיות שהן במצוקה ומחליטים להטיל מכסים כדי להגן?

נחמה רונן: אם חשיפה – אז חשיפה מוחלטת.

נחמה רונן: למה צריכים להיות בנים מועדפים יותר וכאלה שהם פחות מועדפים?

נחמה רונן: לגבי הטכסטיל – חשבנו שנכון יהיה לתת לשחקנים למצוא פתרון לבד.

נחמה רונן: אמרנו הרי גם מה מציק ומפריע לנו.

נחמה רונן: ברור שישראל לא תהיה מעצמת טכסטיל, ולא מעצמת מתפרות.

נחמה רונן: אמרנו שיש פה איזשהו מספר מסוים של מתפרות שנשארו, שעליהן צריך לשמור, גם באופן מלאכותי.

נחמה רונן: יש אנשים ביישובים במגזר הערבי, במגזר הדרוזי, שבחיים לא ימצאו מקום עבודה אחר.

נחמה רונן: המתפרות שם זה הדבר היחידי שיכול להציל אותם, להשאיר אותם במעגל העבודה.

נחמה רונן: ניסינו לתת לשכל לעשות את שלו, ולמצוא פתרון.

נחמה רונן: החלטנו לומר שגם אם זו הזרקת חמצן מלאכותית, ניקח את ה 10-12 מתפרות הללו במאמץ משותף של התעשיינים –יבואנים והתעשיינים אחרים, ולהחיות את המתפרות.

נחמה רונן: אבל זה לא קרה.

נחמה רונן: אני לא יודעת למה, ומאיזה טעמים.

נחמה רונן: אז מה אנחנו צריכים לעשות עכשיו?

נחמה רונן: לומר שרק החזקים יישארו והחלשים כמנהג הטבע, לא ישרדו?

נחמה רונן: יש לנו אחריות עליהם, גם כמחוקק וגם כמדינה.

נחמה רונן: אז ודאי שזה לא נוח, ואני לא רוצה להטיל מכסים.

נחמה רונן: זה נגד התפיסה שלי.

נחמה רונן: אבל אם יש פה הצעה שהיא קצובה בשנה, כדי לראות איך התהליך הזה קורה, והוא בשוליים, אז אני חושבת שצריך לתת לזה יד, כי אתם לא עשיתם שום דבר אחר.

נחמה רונן: אני לא חושבת שחקיקה צריכה להתערב בנושאים הללו.

דני גילרמן: זה פשוט לא נכון.

דני גילרמן: אנחנו הבאנו לכאן תוכנית.

נחמה רונן: בבקשה, אז תציגו אותה.

דני גילרמן: עשינו בדיוק מה שביקשתם.

דני גילרמן: נכון שלא היה לנו שיתוף פעולה - -

עודד טירה: אתה מטה את האמת.

עודד טירה: אני לא התבקשתי להשתתף.

עודד טירה: אתה לקחת - -

נחמה רונן: אני מאד אשמח לשמוע ממנכ"ל משרד התמ"ס ומסגן השרה מה המדיניות של משרד המסחר.

נחמה רונן: מדוע במקומות מסוימים הם מבקשים להגן על התעשייה המקומית ולהטיל מכסים, ופה הוא חושב אחרת?

אברהם פורז: חבר הכנסת אמנון כהן ביקש זכות דיבור, אך הוא לא נמצא כאן.

אברהם פורז: הוא הלך.

אברהם פורז: לכן נעבור לסגנים שרת התמ"ס.

אלי בן-מנחם: רבותיי.

אלי בן-מנחם: במשרד התמ"ס כל נושא הטכסטיל הוא תחת האחריות הישירה שלי.

אלי בן-מנחם: יושב הראש אמר שמשרד התמ"ס יתייחס בחיוב להמלצה של הוועדה.

אלי בן-מנחם: אני הייתי בישיבה האחרונה שדנה בכל מה שקשור לטכסטיל.

אלי בן-מנחם: ההצעה שלי היתה שזה יועבר לוועדת הכלכלה.

אלי בן-מנחם: זה לא מחייב אותנו.

אלי בן-מנחם: יש לנו עמדות משלנו במשרד.

אלי בן-מנחם: אני, אישית, מאד שמרן בכל מה שקשור על הגנת המוצר הישראלי, אך לא תמיד, ולא בכל מחיר.

אלי בן-מנחם: למה אני מתכוון?

אלי בן-מנחם: משרד התעשייה אחראי גם על הצרכן הקטן במדינת ישראל, באופן ישיר.

אלי בן-מנחם: האינטרס שלי הוא שאדם בדימונה ובאופקים יוכל לקנות מכנסיים, חולצה ודברים אחרים, במחירים סבירים ולא במחירים שלא ניתן להתמודד אתם.

אלי בן-מנחם: היום יש מחסור במחברות, ספרים ואוכל, ועוד מעט לא תהיה להם אפשרות לרכוש בגדים.

נחמה רונן: וגם לבידים, וגם מלט.

עודד טירה: מה עשיתם?

עודד טירה: לא מה הצעתם, מה עשיתם?

עודד טירה: מה עשיתם בחודשיים האחרונים?

אלי בן-מנחם: שמעתי אותך בקשב רב, ואם תקשיב לי אומר לך מה אתה לא עשית, שהיית צריך לעשות.

אלי בן-מנחם: אני נפגשתי עם התעשיינים, וגם עם יצרנים אחרים שהכינו עצמם במשך השמונה שנים האחרונות לכל מה שקורה בשוק, עם כל הסכמי הסחר שמחייבים אותנו.

אלי בן-מנחם: נפגשתי עם רמזי גבאי ויצרנים אחרים – "קסטרו", "פוקס", שמחזיקים הרבה עובדים במדינת ישראל וגם בחו"ל.

אלי בן-מנחם: גם הם מפרנסים משפחות.

אלי בן-מנחם: אני אישית לא מאמין שאם נעלה מכסים זה יפתור את בעיות ענף הטכסטיל בישראל בעתיד.

רמזי גבאי: תנסה.

רמזי גבאי: מחירים לא יעלו, וזה יגן עלי.

אלי בן-מנחם: אני לא מאמין שכדי להילחם ביוקר עבודה נטיל מסים ונפתור את הבעיה.

אלי בן-מנחם: מהניסיון שלנו במדינת ישראל – היה פעם מפעל שטיחים "כרמל".

אלי בן-מנחם: יישוב שלם עבד שם ושמרנו כל הזמן שהוא לא ייפגע.

אלי בן-מנחם: יצרני טכסטיל ישבו אצלי, וביקשתי אותם לנסות למצוא פתרון.

אלי בן-מנחם: יש את "כיתן דימונה" ומפעלים אחרים.

אלי בן-מנחם: יש את הבעיה של שכר המינימום שלנו.

אלי בן-מנחם: אולי אפשר למצוא פתרון שמשרד העבודה והרווחה יסבסד חלק קטן לאותם מפעלים שמצליחים למצוא פתרון, למצוא דרך איך שעושים את זה.

אלי בן-מנחם: הטלת מכסים זה הפתרון הקל.

עודד טירה: היו לכם חודשיים ולא עשיתם כלום.

אלי בן-מנחם: הטלתי עליכם לעשות, ולא עשיתם.

אלי בן-מנחם: הייתם צריכים לשבת ולדון.

אלי בן-מנחם: חיכיתי שבוע, חיכיתי חודש, ואני רואה אתכם כאן.

רמזי גבאי: - - אני חושב שכאן מדברים עשירים מול אלה שמפגינים בחוץ.

אברהם פורז: אני מבקש.

אברהם פורז: אני לא יכול לנהל כך את הישיבה.

הראל ויזל: לא ייתכן שהוא יגיד שזה עשירים מול עניים.

אלי בן-מנחם: אני חוזר ומדגיש: להטיל מסים זה פתרון זמני.

אלי בן-מנחם: זה לא יעזור לאף אחד.

אלי בן-מנחם: הגנת המובטלים היא מענייני לא פחות מאשר עניינו של אף אחד מכם, כולל עמיר פרץ.

יצחק וקנין: למה לא כינסת אותם - -

אלי בן-מנחם: אני רוצה שנבוא עם פתרונות שנוכל לשמור על המקומות החלשים שהם יצרניים ועושים עבודה טובה.

אלי בן-מנחם: צריך שיתוף פעולה מהתעשיינים.

אלי בן-מנחם: אתם תחליטו, אבל עם כל הכבוד לוועדת הכלכלה אנחנו צריכים למצוא משהו שנוכל ללכת אתו קדימה.

אלי בן-מנחם: צריך להגן גם על היצרנים שהצליחו לפרוץ לאירופה וארצות הברית, שמתחרים עם חברות ענק אירופאיות.

אלי בן-מנחם: בחיים לא חשבנו שנוכל להגיע למצב שאנו נתמודד אתם.

אלי בן-מנחם: יש להם מקורות הכנסה, ואני מברך אותם כי גם הם מייצרים וגם הם מכניסים כסף למדינה.

אלי בן-מנחם: אמרתי – מה שהוועדה רוצה היא יכולה להחליט.

אלי בן-מנחם: ההחלטה האחרונה היא אצלנו.

אלי בן-מנחם: עמדתנו ידועה לכם.

עודד טירה: ידעתי שזה משחק מכור.

עודד טירה: בשביל מה אנחנו יושבים פה?

זאב בוים: קודם כל, צריך לזכור שבתעשייה הזו יש גם מפעלים קטנים, בעיקר בפריפריות.

זאב בוים: היכולת של מפעל קטן להתמודד היא מוגבלת.

זאב בוים: לא כל אחד יכול לייצא.

זאב בוים: בקרית גת, בתקופה הטוב יותר, היה ניסיון של 50 מפעלי סריגה ביתיים, שכל אחד מהם העסיק כ- 10 עובדים, לשכלל את עצמם וגם הצליחו במידה מסוימת, שזו לא תהיה רק תעשיה לחורף, אלא שייצרו גם סריגי קיץ.

זאב בוים: הם ניסו כל מיני דברים, אבל הכל היה בשוק מקומי, כי היצרן הבודד, התעשיין הקטן, לא יכול להתחיל להתעסק עם מערכת של ייצוא.

זאב בוים: ניסינו לחבר את כולם יחד, ליצור מערכת משותפת שתטפל בעניין ותסייע להם.

זאב בוים: העניין לא עלה יפה.

זאב בוים: אם זה המצב, והם הולכים ונסגרים, ועודד טירה דיבר על העניין של אבטלה נצחית.

זאב בוים: אין להם אלטרנטיבה.

זאב בוים: אדם מגיל 40 ומעלה, ודאי בענף הזה, קשה לו לעשות הסבות.

זאב בוים: דווקא על רקע הניסיון הקשה של המדינה שלנו בעניין ענף ההייטק, שמאיגרא רמה הוא עבר לבירה עמיקתא, אסור להפנות עורף לתעשיות יסוד של low tech.

זאב בוים: להפך.

זאב בוים: צריך לשמור על זה.

זאב בוים: אני לא חושב שאנחנו מציעים פה הליכה אחורה לביטול החשיפה.

זאב בוים: בין זה לבין מתן פתרון יש עוד משהו באמצע.

זאב בוים: כמובן שהמחיר יכול להיות פגיעה ברווחיות היבואנים.

זאב בוים: יכול להיות.

זאב בוים: הדברים צריכים להיות מאוזנים, בואו לא נלך על קיצוניות.

זאב בוים: כיוון שמפעל "אינטל" הוזכר כאן אני רוצה לומר שהמפעל לא בא לקרית גת בגלל החשיפה.

זאב בוים: כך זה השתמע מדבריכם.

זאב בוים: דיברו על העניין של מדינות שמגינות.

זאב בוים: מדינות מוצאות את הכלים כדי להגן על התעשייה המקומית.

זאב בוים: עם המזרח אין לנו בכלל הסכמים, אך ההערות לגבי הפגיעה במערכת הגומלין הן הערות לעניין.

זאב בוים: אני חושב שצריך להתייחס למצב, הזמני והנקודתי, ולאפשר לתת הגנה עכשיו.

זאב בוים: צריך להחליט באיזה תנאים זה יהיה, באיזה היקפים ולאיזה פרק זמן.

זאב בוים: אי אפשר להתעלם מכך שאנחנו נמצאים בזמן מאד קשה בכל מה שקשור לעניין הזה, שהוא אולי לא ממש כלכלי אבל הוא מאד חברתי.

אמיר חייק: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו מה אנחנו רוצים להשיג.

אמיר חייק: אם אנחנו רוצים להשיג מצב שבו יימנעו פיטורים נוספים בענף הטכסטיל – זו לא הדרך.

אמיר חייק: הבעיה העיקרית שלנו היא בעיית שכר עבודה.

אמיר חייק: בואו לא נשכח את זה, לא ניתמם, ולא נשחק משחקים.

אמיר חייק: שכר העבודה בישראל גבוה משכר העבודה ברוב הארצות שמייצרות טכסטיל בצורה מסיבית.

אמיר חייק: היה ונסגור לחברות הללו את סין, ואת הודו – הם ייצרו בפורטוגל או בטורקיה.

אמיר חייק: ניתן להם מכה ברווחים שלהם והם יעבירו את הייצור למקום אחר מחוץ לסין.

אברהם פורז: אני למדתי בישיבה הקודמת מהיבואנים שגם מייצרים בארץ שהם מייצרים בארץ למרות שזה יקר כי ההזמנה היא מהירה, ואפשר להגיב לדרישות השוק.

אברהם פורז: לכן הם עדיין מייצרים חלק בארץ.

אמיר חייק: ה- mass production שלהם הוא בארצות שבהן הייצור זול.

אמיר חייק: אם צריכים הזמנות קטנות ומהירות, יש להם אותם פה באופן זמין.

מיכאל קליינר: אתה לא יכול להגיד שאם תעבור מזול מאד לזול זה לא משנה.

אמיר חייק: אם תעבור מזול מאד לזול תפגע ברווחיות שלהם.

אמיר חייק: זה מה שתשיג.

אמיר חייק: לא תשיג מלבד זה שום דבר.

קריאה: גם אין מי שייצר את המוצרים האלה, תבינו.

אמיר חייק: מה שאני רוצה לומר הוא שהעבודה לא תוסט לארץ.

אמיר חייק: היא תוסט למדינות אחרות.

אמיר חייק: אם אתם רוצים להפיק עבודה למדינות שלישיות, חוץ מהודו וסין, את זה תשיגו.

אמיר חייק: זו לא המטרה של הישיבה הזו.

אמיר חייק: חברות בישראל שלקחו ברצינות את נושא החשיפה, והתכוננו ברצינות לתהליך, יצרו לעצמן קרקע מעולה, ותראו את המצב שלהן היום.

עודד טירה: אתה רוצה להעניש עכשיו את אלה שלא?

זאב בוים: יש כאלה מהם שהן לא חברות, זה עסק משפחתי.

אמיר חייק: גם עסקים משפחתיים יודעים להתארגן.

דוד בוקאי: איש לא חלם על סין בתחילת החשיפה, עד שבאה עסקאת הפלקון איש לא חלם על סין.

דוד בוקאי: בואו נדייק בדברים.

דוד בוקאי: אם לא היו עושים את עסקת הפלקון שלצערנו הגדול התנפצה לרסיסים, העסק של הטכסטיל עם סין לא היה מתקיים.

אמיר חייק: אני, ברשותך, אתעלם מעסקת הפלקון.

אמיר חייק: אני חושש ממצב שבו אנו מוליכים שולל אנשים שעלולים להאמין שעל ידי הטלת מכס של 10, 12, או 20 אחוז, אנחנו נציל את המצב.

אמיר חייק: אתם רוצים מיסוי אפקטיבי?

אמיר חייק: שיהיה 200 אחוז.

מיכאל קליינר: ככל שתקטין את הפער תתקן, במידה מסוימת.

אמיר חייק: אני חושב אחרת ממך, בעניין הזה.

אמיר חייק: חברת הכנסת נחמה רונן שאלה, ואני חייב לענות לה.

אמיר חייק: אנחנו מגינים גם על תעשיות אחרות.

אמיר חייק: עמדתי האישית היא שכמה שהמעורבות האישית תהיה פחותה, המצב יהיה טוב יותר.

אמיר חייק: היה וכן – ההגנה היא במצב שבו ניתן לתת אוויר לתקופה, כדי להציל.

אמיר חייק: במצב הזה זה לא יציל, אלא יגרום לנזק, הרבה יותר מאשר לתועלת.

אבשלום וילן: אני רוצה לשאול את חבר הכנסת שוחט, ביושר אינטלקטואלי: אני מבין את עניין התחרות, אבל אין לנו כמה תשובות.

אבשלום וילן: קודם כל: בשנים 97-96, הפריצה הגדולה, היתה בגלל תהליך השלום, ההשקעות שהיו, כל התנופה האדירה שהיתה במשק, לאו דווקא בגלל החשיפה.

אבשלום וילן: אני רוצה לשאול כמה דוגמאות אחרות יש בעולם.

אבשלום וילן: צרפת הלכה לכלכלת שוק, אך לא לחברת שוק, והגנה על התוצרת המקומית.

אבשלום וילן: אני נותן את הדוגמה כל הזמן, בנושא החקלאות: תראה כמה חקלאים יש בצרפת, איך הם שומרים על הקרקעות, ולעומת זאת – מה אנחנו עשינו בחקלאות.

אבשלום וילן: זה בדיוק אותו ויכוח: עד כמה אתה מסבסד, או – מה הוא מחיר הגלובליזציה.

אבשלום וילן: דיברת על צמיחה.

אבשלום וילן: המשק הישראלי, מ- 95-96 לא צומח.

אבשלום וילן: איך אירלנד צמחה.

אבשלום וילן: איך אחרים צמחו?

אבשלום וילן: אי אפשר להגיד כל הזמן שלא נעשה דבר, וניתן רק לכוחות השוק לפעול.

אבשלום וילן: איפה הממשלה פה?

אבשלום וילן: השאלה פה היא פשוטה.

אבשלום וילן: אני לא חושב שצריך להגן על מי שאינו בר הגנה לאורך זמן.

אבשלום וילן: לגבי טכסטיל – האם "אתא" נפלה בגלל כשל שוק או בגלל מאבק ספקולנטי אז בבורסה, כשלא היה מי שייתן כתף?

אבשלום וילן: אני יודע שחלק גדול מהתעשייה הזו יושב בפריפריה, ושלאנשים שם אין אלטרנטיבה.

אבשלום וילן: יכול להיות שאין ברירה וצריך לחשוף.

אבשלום וילן: אני לא מדבר על המקרו, אלא על השוליים: נותנים איזושהי הגנה או לא?

אבשלום וילן: עם 11 אחוזי אבטלה היום, למעלה מ- 300 אלף מובטלים, השאלה כמה זה עולה.

אבשלום וילן: מול תהליך הגלובליזציה, שחייבים להשתלב בתוכו, יש איזה שהן הגנות, או שפותחים את הכל?

מיכאל קליינר: צריך להבדיל – אני עושה אבחנה בין לבידים, כשאתה עוזר לאחד ובד בבד מייקר לאלה שמייצרים רהיטים, לבין מוצר סופי.

מיכאל קליינר: פה מדובר במוצר סופי, ולכן, להבדיל מעניין הלבידים, אני בעד.

אברהם-בייגה שוחט: הם מביאים את החולצות ב- 20 שקל ולא ב- 30.

אברהם-בייגה שוחט: זה אותו הדבר בדיוק.

עמיר פרץ: באמריקה הקפיטליסטית, שאנו מנסים לחקות, שם לא מתביישים להגן על התוצרת האמריקאית כשיש משבר.

עמיר פרץ: צריך להיות קצת יותר הגונים.

עמיר פרץ: כאשר הממשלה התחילה בתהליך החשיפה, היא הציגה כמה פרמטרים.

עמיר פרץ: קודם כל – תהליך של שינוי מבני בתעשיות ובסוגי עיסוקים, במוקדים שהם מוקדים של טכסטיל.

עמיר פרץ: לכן הפעולה הזו של "אינטל" היא חלק מהתפיסה.

עמיר פרץ: זו לא הגנה מפני החשיפה, אבל זה יצירת אלטרנטיבות של עיסוקים אחרים אל מול הקטנת העיסוק המרכזי, כפי שהיה בקרית גת, כשכל העיר נבנתה ונשענה על הטכסטיל.

עמיר פרץ: צריך לומר את האמת – כאשר תהליך החשיפה התחיל, היה מדובר על תהליך חשיפה בעיקר מול אירופה, היה מדובר על תהליך חשיפה שבעיקר שומר על איזונים עם מדינות שיש לנו אתן את הסכמי הסחר השונים.

עמיר פרץ: ב- 91, כשהתחלנו את התהליך, כל ההשוואות של המחירים ועלויות העבודה לא היו מול מדינות שבהן שכר העבודה הוא 50 או 100 דולר בחודש.

עמיר פרץ: כמו שמכריזים על שינוי מדיניות בזמן משבר ביטחוני מותר להכריז על שינוי מדיניות בזמן משבר כלכלי.

עמיר פרץ: הרי אם היתה פה פריחה, אם היתה צמיחה, היה קשה מאד ליצרני הטכסטיל להתייצב כאן.

עמיר פרץ: מה שאותנו מדאיג הוא שבזמן שתהליך החשיפה הזה הורס באופן מואץ מקורות עבודה שהם תשתית של מוקדים מאד גדולים, עם כל הכבוד ליבואנים, הם לא יכולים להחליף שום מקום עבודה בדימונה.

עמיר פרץ: היבואנים מרוכזים במרכז הארץ, וזה בסדר גמור.

עמיר פרץ: אין לי רבע טענה אל היבואנים.

עמיר פרץ: אני מאחל להם שיצליחו, שירוויחו.

קריאה: "קסטרו" יגיד לך שהוא מעסיק 600 עובדות בפריפריה.

קריאה: יותר מכל אחד מהאנשים פה.

קריאה: הוא תעשיין, לא יבואן.

עמיר פרץ: אם "קסטרו" תעשיין – אז שיתנהג כתעשיין.

עמיר פרץ: אם הוא באמת נשען על כך שעיקר הייצור שלו מתרחש כאן, אז מה הוא מאד מודאג שתהיה איזושהי עליה במחיר בחלק מחומרי הגלם?

עמיר פרץ: הוא מודאג מכך שכאשר יהיה מכס זה יהיה על המוצר כולו.

עמיר פרץ: כשיש מכס על המוצר כולו זה משנה לחלוטין, כי מה שהם דורשים כאן זו לא דרישה מופרזת.

עמיר פרץ: צריכים להיות הגונים.

עמיר פרץ: הממשלה לא הצליחה ליצור מקומות עבודה אלטרנטיביים לאותם מוקדים שבהם עיירות שלמות, לצערנו הרב – חלקן עתיד של יישוב שלם – בנויות על טכסטיל.

עמיר פרץ: זו צריכה להיות האצבע המאשימה של אותם ישובים כלפי הממשלות.

עמיר פרץ: מה יקרה?

עמיר פרץ: יקרה מה שאומר היום שר האוצר : שאבטחת ההכנסה הפכה אלטרנטיבה, ובגלל זה אנשים לא רוצים לעבוד.

עמיר פרץ: עומדים אנשים בחוץ ומפגינים כדי להמשיך ולעבוד בשכר מינימום.

עמיר פרץ: מה אנחנו עושים?

עמיר פרץ: – דוחפים אותם לבטלה, ואחר כך מתפלאים שתרבות הבטלה הופכת לחלק מאותה תפיסת עולם של אותן משפחות.

עמיר פרץ: אם היינו במודע, תוך חמש שנים, סוגרים את כל מפעלי הטכסטיל בדימונה, ומקימים מפעלים אחרים במקומם, ויהיה תהליך של הכשרה, העברה לתפקידים אחרים – זה מהלך של מדינה שיודעת לתכנן.

עמיר פרץ: אבל מה קורה פה?

עמיר פרץ: – יודעים שעל כל מקום עבודה שייסגר בפריפריות יכול להיות שיוקם מקום עבודה אחר במקום אחר.

עמיר פרץ: לכן, צריך להודות שכל הממשלות בעשר השנים האחרונות נכשלו ביצירת מקומות עבודה אלטרנטיביים לענפים שהולכים ונסגרים.

עמיר פרץ: כך היה בענף המתכת, וראינו את המשבר בעכו, כך בענף הלבידים, בטבריה ובפרדס חנה.

עמיר פרץ: וענף הטכסטיל הוא ענף - -

אברהם-בייגה שוחט: עובדתית אתה לא אומר דברים נכונים.

אברהם-בייגה שוחט: גם בקרית וגם באופקים הקמנו מפעלים אחרים.

אברהם-בייגה שוחט: בפרדס חנה אין בכלל בעיית אבטלה בגלל הלבידים.

עמיר פרץ: מי החליט על "אינטל"?

עמיר פרץ: מי החליט על "מוטורולה" בערד?

עמיר פרץ: הממשלה החליטה לתת צ'אנס.

עמיר פרץ: לא הממשלות מכוונות את הקמת המפעלים?

אברהם-בייגה שוחט: זה לא כך.

אברהם-בייגה שוחט: הממשלה לא מייצרת מקומות עבודה באופן ישיר - -

עמיר פרץ: אני מסכים אתך ב- 100 אחוז.

עמיר פרץ: בגלל שכולנו מסכימים שהמשק כרגע לא צומח, בנקודת הזמן הזו, הדרישה שלהם היא לא גדולה, לדעתי.

עמיר פרץ: אני לא חושב שזה ישנה במשהו במחירים.

עמיר פרץ: זה יפחית מעט ברווחים של היבואנים, אבל לא יקרה כלום.

עמיר פרץ: במשך שנתיים ירוויחו קצת פחות, לא יקרה שום דבר.

עמיר פרץ: אנחנו נרוויח מקומות עבודה.

עמיר פרץ: אני אומר – להטיל את המס הזה של 10 אחוז לשנתיים ימים.

עמיר פרץ: נקבע לנו את נקודות הבדיקה שלנו, ואז נראה.

עמיר פרץ: תתחיל צמיחה בישראל?

עמיר פרץ: נפחית שוב, וניתן לשוק לעשות את שלו.

2254: חברת "מכלול", שאני היושב ראש שלה, נתבקשה על ידי לשכת המסחר לבדוק מה להערכתנו תהיינה התוצאות של העלאת המכס מ- 12 אחוז ל- 32 אחוז.

2254: אין לנו שום ספק שהעלאת המכס תעלה את המחירים של טכסטיל ובגדים, הן מתוצרת הארץ והן מיבוא, שהרי אם לא יעלה המחיר, איך תשתפר הרווחיות?

2254: חד וחלק.

2254: העלאת מכס משמעותה העלאת מחירי הלבוש והביגוד.

קריאה: למה היום הם לא מעלים מחירים?

2254: שמעתי בהערכה רבה את אלי הורוביץ רק שלשום, כשהוא התלונן על העלאת מחירים פה ושם, שבסופו של דבר מקטינה את הביקושים, ושזה הדבר האחרון שצריך לעשות בתקופת מיתון.

2254: והא ראיה – כשיש הזדמנות זה קורה.

2254: אין שום ספק – כשם שלא היה ספק שהעלאת מע"מ באחוז אחד מעלה מחירים, מעגלת מחירים.

2254: גם כאן.

2254: מי שמשלם את המחיר הזה בראש ובראשונה הן המשפחות מהמגזר החלש, המשפחות מרובות הילדים, אלה שצריכים הרבה ביגוד, הרבה ביגוד פשוט, אלה שלא ניתנת להם האפשרות לקנות בחו"ל.

2254: אין שום ספק, על פי מיטב הערכתנו, שאותן חברות שהתאימו את עצמן ועברו לאופנה שמבוקשת יותר, נהנים ממכס נמוך יותר, כפי שהוא היום, דבר שמאפשר להם לקלוט עובדים בשכר גבוה יותר.

ענת מאור: האם החברה הזו בדקה באיזה מדינות - -

אברהם פורז: דיברו על זה קודם.

אברהם פורז: אנחנו כבר יודעים שגם בארצות הברית וגם באירופה יש מכסים וגם מכסות.

הראל ויזל: כרגע – 16 אחוז בלבד.

2254: אנחנו מייצגים עבודה שעשינו, ואם לא הייתי מאמין במה שאני אומר לא הייתי מופיע פה.

2254: אני לוקח את הפרסום של התאחדות התעשיינים לשנת 99.

2254: אני קורא: "יש להדגיש כי חלק מהעליה בשכר נובע משינוי מבני בענף, פיטורי עובדים בשכר נמוך, וקליטת עובדים יותר מיומנים כפועל יוצא של תהליך ההתייעלות והעליה בעתירות הטכנולוגיה.

2254: זאת אומרת – היתה תחלופה לא קטנה של עובדים בשכר נמוך בעובדים בשכר גבוה.

אברהם פורז: בוא תציע לנו מה צריך לעשות.

2254: אני עוזב את החלק הראשון, ותרשו לי להיות חבר כנסת לשעבר.

2254: צדק עמיר פרץ.

2254: יש כאן בעיה של שכר.

2254: אני מציע בצורה הפשוטה ביותר ללכת לענף הטכסטיל, ולסבסד את המפעלים על כל יום עבודה.

2254: לעשות את זה לתקופת מעבר יעלה פחות מדמי אבטלה.

2254: זה הפתרון האמיתי.

2254: אל תלכו לפתרונות שלא ייצא מהם דבר.

עודד טירה: רעיון מצוין ולא מעשי.

עודד טירה: פשוט לא יקרה.

2254: אם היו שואלים אותי מה לדעתי צריכה להיות ההמלצה שלכם- זו היא, לדעתי, ההמלצה שצריכה להיות.

2254: זה יעלה למדינה פחות מדמי אבטלה.

אברהם פורז: חברת הכנסת נחמה רונן תחליף את מקומי.

נחמה רונן: אני רוצה לשאול את גדליה גל: בהנחה שאתה מכיר את מצב המשק, גם אם ההמלצה הזו נכונה, עניינית, האם היא ישימה?

נחמה רונן: האם אין דברים אחרים שאפשר לעשות?

נחמה רונן: הקופה הרי ריקה, ולא יהיה מי שייתן לכך היום את התקציב.

2254: חוק כזה כבר היה לפני 7 שנים, לתקופה מוגבלת של שלוש שנים.

2254: כל מפעל שהוסיף עובד, קיבל 1000 שקל עבור אותו עובד.

2254: למיטב ידיעתי, ממחקרים שנעשו, זה נחסך מדמי אבטלה.

2254: אני לא חושב שהמקור לזה צריך להיות תקציבי, אבל זו גישה ישירה.

2254: הדבר הזה ייתן פתרון.

2254: מה שאתם מציעים פה זו לא התמודדות בין עשירים לבין עשירים פחות אלא התמודדות בין קהל שיצטרך לשלם את מחיר עליית המחירים לבין אותם עובדים שיישארו במקומות עבודה.

2254: סבסוד ישיר למפעלים זה דבר אפשרי, דבר חיוני, והכי טבעי, לדעתי.

עודד טירה: אני רוצה לומר שמה שמציע גדליה גל אינו חוקי.

עודד טירה: הטלת מכס קצוב לתקופה קצובה, לפי ה- WTO הוא חוקי לחלוטין.

אלי בן-מנחם: למה זה לא חוקי?

אלי בן-מנחם: עשינו את זה בעבר.

עודד טירה: זה לא חוקי.

נחמה רונן: אני רוצה לעבור לנציגי התעשיינים.

נחמה רונן: הראל ויזל, בבקשה.

הראל ויזל: אנחנו גם תעשיינים וגם יבואנים.

הראל ויזל: אני רוצה לומר דבר מאד פשוט: עשיתי בדיקה, ולקחתי לכמה מפעלים בארץ – כולל המפעל שלי שיש לי – חליפת טרנינג מורכבת.

הראל ויזל: המפעל שיש לי, מפעל "פוקס" מייצר 250 אלף פריטים בחודש.

הראל ויזל: זה המפעל, למעט "דלתא" הגדול ביותר מבחינת פריטים בארץ.

הראל ויזל: המפעל שלנו מייצר יותר מאשר כל התעשיינים שיושבים פה יחד.

הראל ויזל: לדעתי אני מייצר בחודש מה שהם מייצרים בשנה.

הראל ויזל: לקחתי חליפת טרנינג מורכבת, כלומר- יפה, לא פשוטה, לא חלקה ובלי חתכים.

הראל ויזל: אני מייצר כזו בסין וגם בארץ.

הראל ויזל: בסין הצעת המחיר היתה לי 4 דולר.

הראל ויזל: בארץ, במפעל שלי, בלי רווח, זה 8 דולר.

הראל ויזל: אני רוצה להבין, ואני פונה אליכם בהיגיון: מה יועילו המסים שרוצים להטיל לגבי אותה חליפת טרנינג?

דוד בוקאי: למה אתה מוטרד?

הראל ויזל: קודם כל, צריכים לשכנע גם אותי שאם רוצים לעשות משהו ייצא מזה משהו לאנשים במדינה.

הראל ויזל: בואו נעשה את הסימולציה.

נחמה רונן: אתה מדבר על חליפת טרנינג מורכבת.

נחמה רונן: יש גם דברים פשוטים יותר.

הראל ויזל: את הדברים המאד פשוטים אני מייצר בארץ.

הראל ויזל: מחירו של טון חוט בארץ וטון חוט בסין זהה.

קריאות: - - -

הראל ויזל: חוט עולה פה ובסין אותו הדבר.

הראל ויזל: ככל שהמוצר יותר מורכב- כדאי יותר לייצר בסין.

הראל ויזל: הפער הוא לא 10 או 20 אחוז.

הראל ויזל: אני מדבר על 300, 400 ו- 500 אחוז במידה ואפשר בכלל לייצר בארץ.

הראל ויזל: יש דברים שאי אפשר לייצר בארץ.

הראל ויזל: אז תטילו מס?

הראל ויזל: מה ייצא מזה?

הראל ויזל: חליפת הטרנינג הספציפית הזו, שהיום אני מוכר אותה לצרכן ב- 69 שקלים.

קריאות: - - מה פתאום?

הראל ויזל: אני מביא 500 אלף חליפות כאלה לתושבי מדינת ישראל.

הראל ויזל: לובשים אותן ילדי כל מדינת ישראל.

הראל ויזל: כל חליפה כזו, במידה ויטילו מס, לא כדאי לייתר בארץ אלא אם אתם רוצים כרגע ומוכנים להתחייב שאם מטילים מס של 10 אחוז, אתה מוכרים ב- 5 או 6 דולר.

הראל ויזל: אף אחד לא יכול להתחייב לי.

הראל ויזל: אתם תגידו 8 דולר, ואני אמשיך לייצר אותה בסין.

הראל ויזל: יש בארץ כ- 80 רשתות של אופנה.

הראל ויזל: ביניהם שתיים מפורסמות ומצליחות – "קסטרו" ו "פוקס".

הראל ויזל: הן ציבוריות ורואים את הרווחים שלהן.

הראל ויזל: יש עוד 5-6 טובות שמרוויחות כסף, ויש 70 שמפסידות כסף, וחלקן נסגרו בשבוע שעבר, לפני חודש ולפני חודשיים, והיו פיטורים של עובדים.

הראל ויזל: זה לא המצב שכל הרשתות מרוויחות.

הראל ויזל: כל היבואנים מרוויחים.

הראל ויזל: רוב היבואנים מפסידים, והרבה כסף.

הראל ויזל: אני יכול לתת רשימה של כאלה שהולכים לאבדון.

הראל ויזל: גם אצל יצרני הסריגים בקרית גת – יש אחד שאני עובד אתו והוא מרוויח הרבה כסף.

הראל ויזל: צריכים לקחת הכל בפרופורציה.

הראל ויזל: בכל תחום יש מצליחים ופחות מצליחים.

הראל ויזל: אני קלטתי 300 עובדים עד עכשיו מסוף השנה שעברה, ורובם בקרית שמונה, טבריה, ובאר שבע.

קריאות: בשכר מינימום.

הראל ויזל: זה לא שכר מינימום.

הראל ויזל: זה שכר מינימום פלוס בונוסים.

הראל ויזל: מי שמוכר יותר – יקבל יותר.

הראל ויזל: אבל זה לא משנה כרגע אם זה בשכר מינימום או לא.

הראל ויזל: אתה לא משלם שכר מינימום בקרית גת?

הראל ויזל: אני אומר שדם עובד אחד לא שונה מדם עובד אחר.

הראל ויזל: אני קלטתי עובדים בבאר שבע כי פתחתי שם 4 חנויות חדשות.

הראל ויזל: דבר אחרון, לגבי טורקיה.

הראל ויזל: לא הבנתם, כנראה.

הראל ויזל: עלות עובד שם היא 300 או 400 דולר.

הראל ויזל: הרבה יותר זול מאשר בישראל.

הראל ויזל: אין ספק שעם הטלת מס בשיעור קטן, עדיין יהיה שווה לעבוד בסין.

הראל ויזל: אני רוצה שתבינו טוב, לפני שאתם מצביעים: אנחנו כרגע מוכרים לכל ילד פריט בזול.

הראל ויזל: האם מסים על אותה חליפת טרנינג תעזור במשהו להם?

אברהם פורז: הם טוענים שאם המס יהיה גבוה יותר אתה לא תזמין בסין, תזמין פה ותמכור במותג שלך כאן.

קריאה: אתם מייבאים בהיצף.

קריאה: אתם מביאים את כל הזבל מסין.

אביעד לבנה: אני מנכ"ל "כיתן תעשיות טכסטיל".

אביעד לבנה: יבואני הטכסטיל טוענים כי הם נערכו מבעוד מועד למדיניות החשיפה, בעוד שיצרני הטכסטיל לא נערכו כיאות.

אביעד לבנה: אני רוצה לשאול אתכם: האם סגירת קווי ייצור בישראל, ומעבר לרכש מסיבי מהמזרח זו ההיערכות שאנחנו מייחלים לה?

אביעד לבנה: יותר מזה: האם אנחנו שואפים להפוך לעם של סוחרים, כמו היהודים בגולה, או שנשאר לנו קצת כבוד עצמי, ואנחנו רוצים גם תעשיה וגם יצוא במדינת ישראל.

אביעד לבנה: רשתות השיווק הן אלה שמחליטות איזה מוצרים יהיו על המדפים.

אביעד לבנה: מהבחינה הזו אין לאזרח זכות בחירה.

אביעד לבנה: כמובן שהם מעדיפים מוצרים זולים.

אביעד לבנה: אם הם יכולים לייבא בזול מסין, הם מעדיפים להכניס מוצרים מסין.

אביעד לבנה: זה בצד העלויות.

אביעד לבנה: כמובן שהן בוחרות את המוצרים הזולים יותר, והיום זה מוצרי היבוא.

אביעד לבנה: המוצרים לצרכן נקבעים מתוך מחירי שוק, הרי הם לא עובדים במודל של cost plus.

אביעד לבנה: כולנו ראינו את הדו"חות הכספיים שלהם.

אביעד לבנה: ישנם מחירי שוק שנקבעים מכוחות השוק, והם אלה שקובעים את המחירים.

אביעד לבנה: הרי אילו הם היו יכולים להעלות את המחירים כפי שהם מאיימים, הם היו מעלים כבר עכשיו, וגורפים רווחים גדולים יותר.

אביעד לבנה: אבל כנראה שהשוק לא כל כך מאפשר להם להעלות את המחירים מעבר לרמה הנוכחית.

אביעד לבנה: מכיוון שהפער שיש להם הוא פער מספיק גדול, ואת זה אפשר לראות בדו"חות של חלק מהם, אנחנו טוענים שאם נעשה העלאה מסוימת במס, והיבוא יתייקר להם, תהיה להם העדפה מסוימת לקנות מהסוג המקומי, ועדיין המחירים יישארו מחירי השוק.

אביעד לבנה: השוק ייקבע את המחירים, ולכן אני לא כל כך צופה שהם יעלו מחר מחירים, אם תמליצו להעלות את המס.

אביעד לבנה: הראל ויזל הביא את הדוגמה של הפרשי המחירים ואני מניח שהוא בחר את הדוגמה הקיצונית ביותר שקיימת.

אביעד לבנה: אני מכיר דוגמאות אחרות, מתחום של טכסטיל לבית, ושם הפערים נעים בסדר גודל של 20 אחוז.

אביעד לבנה: בסדר הגודל הזה, שיעור המכס שאנחנו מדברים עליו בהחלט יכול לעשות את ההבדל.

אביעד לבנה: ממשלת ישראל מתערבת בכוחות השוק על ידי קביעת שכר מינימום.

אביעד לבנה: אני לא נגד קביעת שכר מינימום, אבל ברגע ששמים עלי משקולת מהסוג הזה, מה שלא שמים על הסינים, אנחנו חושבים שמן הראוי שגם אנחנו נקבל הגנה.

אביעד לבנה: גם היום יש מכס.

אביעד לבנה: השיעור הוא 12 אחוז.

אביעד לבנה: איך הגיעו דווקא לשיעור הזה?

אביעד לבנה: לא עשו חישוב מתמטי, אלא הערכה שזה המספר.

אביעד לבנה: אני טוען שבמצב שאנחנו נמצאים היום צריך לעשות כיוון מדויק יותר של השיעור.

אביעד לבנה: 18 או 20 אחוזים הם טובים כמו 12 אחוז.

אביעד לבנה: צריכים, קודם כל, לדאוג להדדיות של שיעור המכס שהסינים גובים על יבוא מישראל - -

אברהם פורז: 12 אחוז הוא שיעור המכס הנוכחי?

אביעד לבנה: המכס הנוכחי על יבוא מסין הוא 12 אחוז.

אביעד לבנה: אנחנו, בשעה טובה, התחלנו לייצא לסין.

אביעד לבנה: אני נאלץ לשלם שיעורי מכס גבוהים יותר.

אביעד לבנה: אני מתחרה שם, כי המוצרים שלי יקרים.

אביעד לבנה: בסין יש שכבה של עשירים שיכולים לשלם עבור המוצרים שלי.

אביעד לבנה: אבל אני נדרש לשלם מעל 18 אחוז מכס.

קריאות: - - -

אביעד לבנה: הטענה שלי היא שקודם כל, כמינימום, צריך להשוות את המכס למכס שהסינים גובים מאתנו.

אביעד לבנה: לפחות לשמור על עקרון ההדדיות.

אביעד לבנה: בגלל המגבלות של שכר מינימום פה ושכר העבדות בסין, מין הראוי היה להעלות את המכס בשיעור גבוה יותר.

אביעד לבנה: אנחנו לא דורשים שיעורים דרמטיים.

אביעד לבנה: אנחנו מדברים על סדר גודל של 35 אחוז.

קריאות: זה לא אפקטיבי.

אביעד לבנה: אני גם מייצא וחשוב לי להתייעל, כדי שאני אהיה מסוגל להתמודד בשווקי העולם.

אביעד לבנה: לכן אני לא צריך מס של 200 אחוז, אלא של 30 אחוז.

גבי רוטר: כיוון שאני והראל ויזל שנמצאים פה, מעסיקים יותר תופרות בישראל מכל היושבים האחרים פה, אני רוצה להסביר מהיכן נוצרה בעיית התעסוקה בענף שלנו, ומדובר כרגע בייחוד בנושא התופרות.

גבי רוטר: חלק מהדיבורים כאן בכלל לא קשורים לתופרות.

גבי רוטר: כשמדברים על מצעים ועל סורגים – זה לא הנושא שאנו מדברים עליו.

גבי רוטר: אם אנחנו רוצים לפתור את בעיית התעסוקה, אנחנו צריכים להבין מאיפה היא נולדה.

גבי רוטר: גדולי היצרנים בשוק הישראלי היו "דלתא", "מקפל" ו "פולגת", ובגלל עלות העבודה בישראל הם לא יכלו להתמודד עם שווקי היצוא.

גבי רוטר: זאת אומרת – כל מבחן שאנחנו רוצים לעשות לגבי העסקה מחודשת של אותם עובדים, צריך לעמוד במבחן היצוא, ולא במבחן השוק המקומי.

גבי רוטר: מצד אחד עלתה המשכורת למעביד כ- 800 דולר, וזה תלוי, כמובן, בשער הדולר.

גבי רוטר: מצד שני, נפתח לנו אזור סחר חופשי בירדן.

גבי רוטר: אזור סחר חופשי בירדן, באירביד, גרם לכך שמתפרה דרוזית או ערבית בגליל הוחלפה במתפרה ירדנית, באירביד.

גבי רוטר: עלות השכר בירדן, כולל כל התנאים הסוציאליים מסביב – כ-150 דולר לעובד, למעסיק.

אברהם פורז: אבל אתה לא מייבא מאירביד, אתה מייבא מסין.

גבי רוטר: זה לא קשור לעניין.

גבי רוטר: כשאנחנו נמצאים בעולם גלובלי, כל פתרון צריך לעמוד במבחן היצוא ולא במבחן השוק המקומי.

גבי רוטר: בגלל הסכמי הסחר, אין סיכוי שהעלאת מכסים כלשהי משווקי המזרח תגרום לתוספת של תופרת אחת בישראל.

גבי רוטר: אין סיכוי.

גבי רוטר: אני מדבר על כך במלוא האחריות.

גבי רוטר: אני מעסיק היום כ- 600 תופרים בישראל, והם מעבר למספרים שרשומים אצלי במאזנים, כי כל המתפרות שלי הן מתפרות של קבלני משנה.

גבי רוטר: הראל ויזל אמר שהוא קלט מתחילת השנה 300 עובדים.

גבי רוטר: אנחנו, בסוף השנה שעברה, היינו 850 עובדים בקירוב.

גבי רוטר: בסוף השנה הזו נחצה את האלף עובדים.

גבי רוטר: אני מדבר אליכם בתור אחד שיודע מה זה ייצור, כי כאשר רוב הגורמים פה בחדר מדברים על כך שמהיום למחר יעלו את המכסים, ומייד כולם יעברו לתפירה בארץ – הם לא מבינים במה מדובר.

גבי רוטר: יש פה גם גורם זמן.

גבי רוטר: התשתיות שהיו, התשתיות של "דלתא" ושל "פולגת", אינן מתאימות לנו.

גבי רוטר: כדי להקים תשתיות אנחנו צריכים זמן.

גבי רוטר: תשתית הייצור הגלובלית שלי ושל הראל הוקמה במשך 4 עד 5 שנים.

גבי רוטר: היום, ב "קסטרו" אנחנו חושבים איך לפתוח חנויות בחו"ל.

גבי רוטר: היום אנחנו כבר מותקפים כבר על ידי מתחרים מחו"ל פה בארץ.

גבי רוטר: חברה כמו "זארה" תופרת בספרד ופורטוגל בעלויות של בין 300 ל- 500 דולר לעובד.

גבי רוטר: למרות היתרונות הטכנולוגיים שיש לנו בארץ, כביכול, פריון העבודה בפורטוגל וספרד גבוה מאשר בישראל, אולי בגלל יתרון הגודל של המנות.

גבי רוטר: אנחנו צריכים להתחרות אתם פה בארץ, כשהם פטורים ממכס לחלוטין.

גבי רוטר: "זארה", לפי העיתון של יום שישי האחרון, מוכרת בישראל תוצרת של 300 מיליון שקל.

גבי רוטר: התופרות של "זארה" הן לא בישראל.

גבי רוטר: המסים ש "זארה" משלמת על הרווחים שלה הם לא בישראל, הם בספרד.

גבי רוטר: לכן, אנחנו חייבים למצוא את העלויות שאתן אנחנו מסוגלים להתמודד עם חברות כמו "זארה".

גבי רוטר: אנחנו אנשי עסקים.

גבי רוטר: ישבתי עם נכבד דרוזי בעניין הזה ואמרתי: נניח שיש לנו מפתחות לפתור את העניין, כי אנחנו יצרנים, אנחנו יזמים, אנחנו מסוגלים להעסיק תופרות.

גבי רוטר: הבסיס הוא לנסות, באיזושהי צורה, להקל על העלויות.

גבי רוטר: אם בטורקיה היום, עלות עובד היא בין 120 ל- 300 דולר לחודש, ויש לנו - -

ענת מאור: - - אתה מדבר כאיש עסקים או יצרן?

גבי רוטר: נשאלתי פה לגבי ירדן.

גבי רוטר: בטורקיה, להבדיל מירדן, קיימת תשתית טכסטיל מפוארת.

גבי רוטר: ירדן היא מדבר.

גבי רוטר: אם "דלתא" לא היתה פותחת בית ספר באירביד – ואני הייתי נוכח כשזה התקיים – לא היה ייצור בירדן.

גבי רוטר: ירדן היא לא מעצמת טכסטיל.

גבי רוטר: מי שהיא מעצמת טכסטיל זו טורקיה.

גבי רוטר: כל המפעלים שנסגרו בגרמניה ובאוסטריה, כל המומחים והמהנדסים שלהם, עובדים היום בטורקיה.

גבי רוטר: הם מעצמה בתחום הבדים, בתחום הייצור עצמו, והם פטורים ממכס לאירופה.

גבי רוטר: נניח שאני מחר פותח את אותה רשת חנויות שאני רוצה לפתוח באירופה, באחת מארצות השוק האירופי המשותף.

גבי רוטר: כדי לייצר בארץ אני צריך לבדוק האם העלויות שלי בארץ הן כדאיות, או, לחילופין, כדאי לייצר בטורקיה?

גבי רוטר: אנחנו אנשי עסקים.

גבי רוטר: אנחנו מתמודדים עם כאלה שמייצרים בטורקיה.

גבי רוטר: תבינו שהעולם הוא גלובלי.

גבי רוטר: זה לא נשאר במסגרת של שוק ישראלי מקומי, כמו לפני 92.

גבי רוטר: המשחק שלנו הוא לא משחק מקומי.

גבי רוטר: מי שעדיין חושב שהמשחק שלו הוא משחק מקומי – טועה.

גבי רוטר: המבחן היחידי הוא מבחן הייצוא.

גבי רוטר: אם רוצים היום לפתור את הבעיה באותם מוקדי אבטלה, ואני בעד העסקת כמה שיותר עובדים, הפתרון היחידי הוא לנסות ולסבסד באותם - -

עודד טירה: אסור לעשות את זה.

גבי רוטר: אני מדבר על פתרון.

גבי רוטר: אני מצטער שאתה לא מייצג אותי.

גבי רוטר: אני תעשיין לא פחות ממך.

גבי רוטר: אתה פוגע בי בכך שאתה מתייחס אלי כאל יבואן.

גבי רוטר: אתה יודע שזרקתי אליך את הכדור לא פעם אחת.

נחמה רונן: הניתוח נכון, אבל עדיין כל מדינה יודעת לשמור על השוליים שלה.

גבי רוטר: תבינו שאנחנו ניכבש על ידי חברות כמו "זארה".

גבי רוטר: יש לנו הסכמי סחר חופשי.

גבי רוטר: רוצים לשמור?

גבי רוטר: – תבטלו הסכמי סחר חופשי, בשם ההגנה.

גבי רוטר: הסכם הסחר החופשי עם טורקיה נכפה עלינו, בהתאחדות התעשיינים, לפני חמש שנים.

גבי רוטר: אמרו לנו שזו הנחיה של משרד החוץ, כי טורקיה היא בעלת ברית צבאית, ולכן – עלינו להיות עם אפס מכס.

גבי רוטר: זו המציאות שאנחנו מתמודדים אתה היום.

גבי רוטר: לבנות תשתית ייצור מחדש זה עניין של שנים.

גבי רוטר: אל תחשבו שזה קורה מהיום למחר.

גבי רוטר: אני ניסיתי להרים את הכפפה של חורפיש.

גבי רוטר: אני בין הבודדים ששלחו מתפרה לחורפיש.

גבי רוטר: מה שקרה הוא שהתופרות שם עבדו על דברים בסיסיים ל "דלתא".

גבי רוטר: הלכה לשם מתפרה ומתברר שהם לא מסוגלים לייצר אריגים.

גבי רוטר: אני אמרתי שאני מוכן להתחייב ל- 13 אלף אריגים בחודש.

גבי רוטר: הייתי אצל אמיר חייק במשרדו בתמ"ס.

גבי רוטר: אי אפשר להסב אותם.

אריה סקורי: לי, קודם כל, מפריעה העמדה של התמ"ס.

אריה סקורי: אני מקרית גת ויש לי מפעל לסריגה.

אריה סקורי: אני יושב ראש בעלי מלאכה ותעשייה בקרית גת.

אריה סקורי: העמדה של התמ"ס היא חד צדדית.

אריה סקורי: כפי שנאמר קודם – ההחלטה או הדיון בכלל מחייבים את התמ"ס.

אריה סקורי: הם יחליטו מה שהם רוצים, ואנחנו מדברים לשווא.

אריה סקורי: בזמנו היתה לי פגישה עם שרי התמ"ס והאוצר.

אריה סקורי: הצעתי דבר פשוט: מי שרוצה להביא מסין – שיבורך, אבל שתנאי הכרחי יהיה שלפחות 50 אחוז הוא יהיה חייב לייצר בארץ.

אריה סקורי: יכול להיות שמפעלים גדולים כמו "קסטרו" ואחרים פחות מפריעים ליצרנים קטנים.

אריה סקורי: מי שמפריע לנו זה כל אלה שנוסעים לסין, קונים סחורה מפה ועד הודעה חדשה, ללא ביקורת, ללא מכס וללא כל הגבלה.

אריה סקורי: בארצות הברית יש סחר.

אריה סקורי: אי אפשר להכניס לשם ככל שרוצים.

אריה סקורי: יש הגבלה בכמות.

אריה סקורי: בזמנו דיברו שכל זבל מטורקיה מיובא לכאן.

אריה סקורי: היה חומר מיוחד ששם היה מתפורר.

אריה סקורי: מכרו את זה בזול בארץ, ואת הכל צריך היה לזרוק.

אריה סקורי: אני מסתכל על מפעל של סוודרים.

אריה סקורי: קרית גת היתה פעם מעצמה של טכסטיל.

אריה סקורי: תסתכלו היום מה קורה שם.

אריה סקורי: הכל בגלל סין.

ענת מאור: אני חושבת שהדיון הזה היה צריך להתקיים בוועדת הכלכלה, עם ועדת העבודה והרווחה ועם הוועדה למעמד האישה.

ענת מאור: טוב שצלצלו אלי שתי עובדות, והגעתי לכאן בתור יושבת ראש של ועדת משנה לקידום נשים בעבודה ובכלכלה.

ענת מאור: מי שביקר ב "בגיר" ובמפעלים אחרים יכול להתפלא על הישיבה השקטה של העובדות והעובדים.

ענת מאור: אנחנו, לצערי הרב, מדינה שעוברת מתיאורית לתיאוריות כמו מטוטלת, ושוכחת גם איזונים.

ענת מאור: אני חשבת שדיון כזה לא יכול להיות רק עם שיקול כלכלי או רק עם שיקול של טובת העובדים.

ענת מאור: הוא צריך להיות מאוזן ביניהם.

ענת מאור: הערה שניה – אין לי ספק שחלק מהבעיות הכלכלה הן לא שאלה של גישה אלא הן בגלל שאין לנו שלום.

ענת מאור: חלק גדול מהאבטלה הוא לא בוויכוחים פה.

ענת מאור: אני מצטערת שגם תעשיינים וגם אנשי עסקים שוכחים להזכיר את ההשלכה הקשה מאד, מעבר לוויכוחים הפוליטיים, של כל הנושא המדיני על הכלכלה ועל האבטלה.

ענת מאור: זו הערה שנראית לי משמעותית מאד לכלכלה בכלל, ולחלק מהמצב שנקלענו אליו.

ענת מאור: אני מקווה שזו לא גזירת שמים, אלא שזו מדיניות של הממשלה.

ענת מאור: הכישלון הזה יוצר הרבה מאד מהבעיות.

ענת מאור: אנחנו רבים על סמיכה שהולכת וקטנה.

ענת מאור: אני עוברת לבעיה השלישית.

ענת מאור: אני רוצה להבין למה אנחנו במטוטלת הזו יותר קיצוניים מהאפיפיור, מהדארוויניזם החברתי והשוק החופשי.

ענת מאור: יש בעיות ביטחונית, בעיות של קליטת עליה.

ענת מאור: עם כל זה אנחנו צריכים להיות יותר קיצוניים מכל מדינות אירופה?

ענת מאור: מה קרה לנו?

ענת מאור: שמענו נתונים שהמכס באירופה יורד על 2005, ואנחנו צריכים ללכת בשני קווים מקבילים: האחד, להוריד את המכס בהדרגה, ולא בקפיצות.

ענת מאור: הדבר הבא – אנשי התמ"ס, אתם הליברליים.

ענת מאור: גם קלינטון יצר מקורות תעסוקה.

ענת מאור: לא עבודות דחק.

ענת מאור: משק צומח זו יצירה מתוחכמת של מקורות תעסוקה.

ענת מאור: לכן צריך את פסק הזמן הזה.

ענת מאור: מה אנחנו עושים?

ענת מאור: אנחנו מצד אחד נכנסים לשוק הגלובלי, ומצד שני לא עוזרים בהשקעה.

ענת מאור: הסיפור הזה, אם הוא מדויק, הוא ממש תעודת עניות.

ענת מאור: מדוע לא נותנים אחר כך את ההשקעה התקציבית להפוך את אותם מקורות תעסוקה למקורות לפי הייצור המודרני, וכן הלאה?

ענת מאור: אני חושבת שההיענות לפניה של העלאת המכסים, ובמקביל – השקעה ליצירת מקורות תעסוקה, היא הדרך.

ענת מאור: אל חבר הכנסת לשעבר גדליה גל, אני רוצה לומר.

ענת מאור: אני, אישית, בדעתך, אבל – הוועדה לא יכולה לומר במה הממשלה תשקיע.

ענת מאור: לממשלה אין כלום.

ענת מאור: שמענו את ראש הממשלה שאין.

ענת מאור: אנחנו, לכן, צריכים להיענות לפניית התאחדות התעשיינים.

ענת מאור: יש סטטיסטיקה על עליה באבטלה.

ענת מאור: גם בטכסטיל.

ענת מאור: אנחנו צריכים להיענות לפניה ולהטיל מכס גבוה יותר.

ענת מאור: לא רק מסים.

ענת מאור: אם הממשלה תבוא, ויש לה רק חודשיים לכך עד העברת התקציב, שהיא מעדיפה לסבסד – אם כי אני מבינה שיש פה בעיה חוקית, והם יבואו עם ההצעה, אני לא אהיה בין המתנגדים.

ענת מאור: אני מציע שנראה קצת בפרופורציה את ההפרטה ואת הגלובליזציה.

ענת מאור: היום למדו יותר ויותר.

ענת מאור: אנחנו גם לא צריכים להיות החלק המנצל של כל המשק הגלובלי.

ענת מאור: לי איכפת גם מהפועלת בסין שמישהו מנצל אותה באופן בלתי רציונלי.

ענת מאור: כך גם בירדן.

יוסי שוסטק: אני רוצה להיתלות באילנות גבוהים.

יוסי שוסטק: לפני שלושה שבועות היה ראיון עם מנכ"ל התאחדות התעשיינים בעבר, שהיום הוא מנכ"ל "דלתא".

יוסי שוסטק: אני מצטט אותו: "לדעתי האישית, מאבקים... " – הוא מדבר על הנושא הזה של העלאת מכסים – "...

יוסי שוסטק: כאלה שייכים ל 2-3 עשורים אחורה.

יוסי שוסטק: הם לא יביאו לשינוי בתעשיות הטכסטיל הישראלית אם יטילו מכסים או מכסות על יבוא מארצות זולות המוצרים יתייקרו.

יוסי שוסטק: זה לא ייתן יותר תעסוקה בארץ.

יוסי שוסטק: אני חושב שזו טעות.

יוסי שוסטק: מצב האבטלה לא ישתנה אם יטילו מכסים על יבוא טכסטיל.

יוסי שוסטק: אני אומר את זה באחריות".

יוסי שוסטק: זו ציטטה אחת.

יוסי שוסטק: ציטטה שניה שאני רוצה להביא – מהודעה לעיתונות שפרסמה התאחדות התעשיינים, רק לפני שנה, לפני שרמזי גבאי היה יושב ראש אגף הטכסטיל.

יוסי שוסטק: הם כתבו כך: "במחצית הראשונה של השנה פוטרו אלף עובדים, מרביתם בשל הגידול בעלויות העבודה והייצור, ובמיוחד עקב הגידול הדרסטי בשכר המינימום".

יוסי שוסטק: זו היתה עמדת ההתאחדות עד לפני שנה.

יוסי שוסטק: מה קרה מאז?

יוסי שוסטק: אני לא יודע.

עודד טירה: זו אותה גברת בשינוי אדרת.

יוסי שוסטק: שלוש הערות נוספות.

יוסי שוסטק: האחת, בדקנו ומצאנו בהיבט המקרו, מה קרה כתוצאה מהפחתת המכסים על מוצרי הלבשה.

יוסי שוסטק: במשך 9 שנות תהליך החשיפה פחתו, נומינלית, מחירי מוצרי הלבשה, ב- 21 אחוז.

יוסי שוסטק: באותה זמן עלה מדד המחירים של המוצרים, מחירי הסיטונות, ב- 64 אחוז.

יוסי שוסטק: כלומר, נוצר פער של 85 אחוז.

יוסי שוסטק: אין בכלל ספק שמחירי ההלבשה משכו את המדד כלפי מטה, ולא צריך לומר זה זה מוסיף למשק.

ענת מאור: - - זה לא הגיוני.

יוסי שוסטק: זו העובדה.

יוסי שוסטק: במשך 4 השנים האחרונות בדקנו ומצאנו שכתוצאה ממה שאמרתי לפני רגע, כל משפחה ממוצעת חסכה לעצמה בהוצאות משק בית 1000 שקל לשנה.

ענת מאור: את מספר המובטלים והמובטלות בדקתם?

ברוך שניר: אני רוצה לתת את הזווית של העסקים הקטנים.

ברוך שניר: אנחנו, למעשה, מפעלי ההלבשה הקטנים עומדים בתהליך של הכחדה שלא פסק.

ברוך שניר: מתחילת תוכנית החשיפה נסגרו 780 מפעלים, שזה קיטון של 58 אחוז.

ברוך שניר: פוטרו 10,200 עובדים, שזה קיטון של 65 אחוז.

ברוך שניר: נכון שהיתה תוכנית חשיפה והיא בוצעה בצורה הדרגתית, אך היא בוצעה בצורה עקומה, עם שלושה כשלים מרכזיים: האחד- לא נעשתה בחינה לאורך התהליך עצמו מבחינת הנושא של האם באמת תהליך היעד הסופי צריך להיות חשיפה מוחלטת של המפעלים הקטנים לייבוא, בכל תנאי ובכל מחיר, גם כאשר היו סימנים של תחילת מיתון מ-96 והלאה.

ברוך שניר: שנית – לא היתה תוכנית מקבילה, אלטרנטיבית, למציאת מקומות תעסוקה לאותם מפוטרים.

ברוך שניר: שלוש – לא היתה הכוונה מספקת לאותם מפעלים קטנים לפנות לאותן נישות שבאמת יכולות להקנות להם יתרון טכנולוגי ורציפות תעסוקה עתידית.

ברוך שניר: צריך גם לזכור שלעסקים הקטנים יש חסמים אובייקטיביים בהקשר הזה: מחסור במשאבים, בהון עצמי, בידע, לפעמים, חוסר ראיה אסטרטגי שמוביל לפתרונות כמו ייצור במקומות רחוקים או כניסה למיזוגים, שותפויות וכן הלאה.

ברוך שניר: לעצם הנושא של מכסות ומדינות אחרות.

ברוך שניר: מנתונים של דיווח של ארצות הברית, וה- WTO, נתונים של 2001- 50 אחוז מיבוא מוצרי הלבשה נתון למכסות יבוא.

ברוך שניר: אנחנו מדברים על אלף מכסות, מ- 45 מדינות, ש-37 מהן חברות בארגון הסחר העולמי.

ברוך שניר: סחר העבודה בארצות הברית הוא גבוה מאשר בישראל, ולמרות זאת הם נוקטים במדיניות הזו.

ברוך שניר: אני בכל זאת רוצה להגיע לפתרון מעשי.

ברוך שניר: לדעתי, הראיה של משרד התמ"ס כיום, וגם של חברי הכנסת, צריכה להיות בהקשר של הבטחת או שמירת מקומות הייצור בענף הטכסטיל כאן בארץ, גם בראיה עתידית.

ברוך שניר: לכן הגישה של הטלת מכס קצוב לתקופה קצרה, בשילוב, אם ניתן, של סבסוד התעסוקה, ובשילוב של חיזוק נושא שדרוג התשתיות הטכנולוגיות – זה הפתרון.

עודד טירה: אסור לסבסד עבודה.

אברהם פורז: אני רוצה להסביר.

אברהם פורז: קודם כל מבחינת הסמכות – לוועדת הכלכלה אין סמכות חוקית לא לקבוע מכסות, ולא להטיל מכסים.

אברהם פורז: אמרתי את זה בתחילת הדברים, ובואו לא נשלה את עצמנו.

אברהם פורז: הדבר היחיד שאני יכול לומר לכם הוא שבשיחות שהיו לי עם שרת התמ"ס, דליה איציק, היא אמרה לי שהיא תתחשב בדעת ועדת הכלכלה, בהחלטותיה.

אברהם פורז: את דעת הוועדה אני לא יכול לדעת אלא אחרי שאני מקיים הצבעה.

אברהם פורז: לפיכך נקבע מועד, תוך זמן קצר, שבו תתגבש עמדת הוועדה: האם אנחנו פונים לממשלה, לשקול את האפשרות של הטלת מכסות או איזשהו מיסוי מגן, כדי להגן על תעשיית הטכסטיל המקומית - -

אלי בן-מנחם: או קרן שתעזור - -

אברהם פורז: מצדי תציעו כל מה שאתם רוצים.

אברהם פורז: אנחנו רוצים פתרון לבעיה.

אברהם פורז: אנחנו רוצים למצוא פתרון למניעת סגירה.

אברהם פורז: על זה תתקיים הצבעה במועד שחברי הוועדה יקבלו עליו הודעה.

אברהם פורז: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.