ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 512, 2002-08-12 10:45

אברהם פורז: בוקר טוב, אני מתנצל על האיחור בפתיחת הישיבה עקב נושאים נוספים.

אברהם פורז: שמענו דיון כללי ולכן אני מציע, אדוני השר, שנעבור פריט פריט לגבי עניין התעריפים, נשמע הערות קצרות ונגיע להחלטה.

אורי אולניק: בהתייחס לשינויים המוצעים בנושא תעריפי הדואר, אגיד כמה דברים כלליים.

אורי אולניק: אנחנו מגיעים לכאן בהסכמה של שני השרים.

אורי אולניק: מכתב ההסכמה של שר האוצר לתעריפים שהוגשו לוועדה, נשלח ליו"ר הוועדה והחברים.

אורי אולניק: אני מציין לבקשת משרד האוצר, שנית, שהסכמת משרד האוצר לתעריפים המוצעים היתה בהקשר לכך שהחלטת הממשלה מיום 30 ביולי 2002, ציינה שבינואר 2003 נביא הפחתה נוספת של 4% בתעריפי הדואר, נגבש עד לאותו מועד את ההפחתה המוצעת ונביא אותה לאישור הוועדה.

אורי אולניק: הטינו אוזן לביקורת שנשמעה בישיבה הקודמת בקשר לקפיצה במדרגות הדואר הכמותי הנצבר, וההצעה שמובאת היום לאישור הוועדה, היא שמקום שהמדרגה המינימלית לצבירה חודשית תהיה בת 30,000 הורדנו אותה ל- 20,000.

אברהם פורז: בוא נעבור פריט פריט, ברמת העיקרון.

אברהם פורז: משלוח מכתב רגיל בארץ המהווה כ0 30% מהכנסות רשות הדואר, המחיר נותר ללא שינוי, 1.20 שקל.

אורי אולניק: אמת.

אורי אולניק: מונחת בפנינו בקשה של רשות הדואר, להעלות את תעריף המכתב הרגיל ואנחנו לא נענינו.

אברהם פורז: מישהו רוצה להעיר משהו בעניין זה?

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: אנחנו מאשרים את משלוח מכתב רגיל בארץ, המחיר ללא שינוי.

אתי בנדלר: מדובר על חלק ב' של תקנות רשות הדואר, תשלומים בעד שירותי הדואר.

אברהם פורז: "מכתב רגיל, דבר דפוס, דוגמה מסחרית או גלויה עד 20 גרם, 1.20 שקל", זה אושר ללא ויכוח.

גיורא עוז: זה תחום שלא נמצא בתחרות, ולכן הוא לא נותן הנחה וזה מאפשר לעשות סבסוד צולב.

גיורא עוז: נראה לי שיש מקום להחיל עליו את ההנחות כמו על שאר התעריפים.

אברהם פורז: מי תומך בעמדה שצריך להפחית את התעריף?

אברהם פורז: אף אחד לא תומך.

אברהם פורז: זה בכל זאת מאושר.

אברהם פורז: אני חושב שעצם העובדה שלא מעלים את התעריף, בתקופה של אינפלציה, היא למעשה הפחתה בתעריף במונחים ריאליים.

אברהם פורז: הדבר השני, דואר כמותי המהווה 35%, ירידה של 5.2% בתעריפים.

אברהם פורז: זה מביא אותנו לתקנה 1.2.

אברהם פורז: אתם מבטלים את ההבחנה בין דואר פרסומי לדואר אחר.

אברהם פורז: אתם לא בודקים יותר את התוכן, אלא סופרים פריטים.

אורי אולניק: נכון.

אורי אולניק: אנחנו סבורים שמה שהיה נהוג עד כה, שאם המכתב היה מכיל טמפלט פרסומי הוא היה מקבל מחיר מסוים, ולעומת זה מכתב שהוא קול קורא שאין בו פרסומת היה מקבל מחיר אחר, ההבחנה במחיר הדואר היתה לפי תוכן המכתב.

אורי אולניק: לדעתנו אין מקום להבחנה כזאת.

אורי אולניק: איננו חושבים שברשות הדואר יש את היכולת להבחין.

אברהם פורז: בין חברי הוועדה אין ויכוח שאנחנו תומכים במגמה הזאת.

אברהם פורז: כל מכתב הוא מכתב, ותוכנו לא מעניין את רשות הדואר.

אברהם רביץ: האם זה כולל גם מכתבים של מוסדות פילנתרופיים, צדקה?

אברהם פורז: כן.

אברהם פורז: מיד נגיע לעניין הכמות, לדעתי, שם יש ויכוח.

אברהם פורז: הויכוח הוא אם צריך לתת הנחה על כמות, איזו, ומהי הכמות.

אברהם פורז: אתם מדברים על צבירה חודשית, כלומר מי שמביא לכם עד 100,000 יחידות ממוינות במשלוח אחד או בצבירה חודשית, משלם 0.98 אגורות.

אברהם פורז: שאלתי, על דעת כולם, למה הרף עלה כל כך גבוה?

אברהם פורז: למה אי אפשר לתת את ההנחה הכמותית לגופים יותר קטנים?

אברהם פורז: למשל, תזמורת פילהרמונית, תיאטרון הקאמרי, אין להם 100,000 דברי דואר בחודש.

אורי אולניק: אנחנו צריכים להבין מאיפה נובע הפרמטר שמאפשר את מתן ההנחה, לא בגלל סוג הגוף השולח, או בגללה תוכן אלא רק אם בעצם ההגעה לרשות הדואר עם כמות מסוימת של דברי הדואר, יש משום יעילות כלכלית תפעולית לרשות הדואר, כאשר היא מקבלת משלוח ממוין.

אברהם פורז: מאחר שזה פרוש על פני חודש, עם 20 ימי עבודה, למה מי שיביא לך 5,000 כל יום על פני 20 ימים, יהיה מצבו יותר טוב מגוף שהביא לך 5,000 ביום אחד והלך הביתה.

אברהם פורז: מבחינת התפעול זה אותו דבר.

אורי אולניק: כיוון שמבחינת תפעול זה אותו דבר, יש שאלה אם נושא הצבירה הוא נכון.

אורי אולניק: האם לא צריך להתייחס פר משלוח.

אברהם פורז: אם העניין התפעולי הוא פר משלוח, לא מעניינת אותי הכמות המצטברת החודשית.

אסף כהן: זה מה שחשבנו מלכתחילה, ללכת על הרציונאל התפעולי.

אסף כהן: חברות הדפוס והמדוורים טענו שאם אנחנו הולכים בכיוון הזה של ביטול הצבירה, פוגעים בצורה קשה בענף שלם שהוא לא רשות הדואר.

אברהם פורז: מה זה עניינך?

אברהם פורז: אתה נותן שירות, אם הוא לא מוזיל את העלויות, זה עניין שלו.

מיכאל איתן: תבהירו את ההצעה.

אברהם פורז: אנחנו מתלבטים בשאלה אם נכון לתת למי שיש 100,000 דברי דואר בחודש ויותר הנחה, גם אם הוא מביא את זה ב- 20 חבילות של 5,000.

אברהם פורז: מצטבר.

אברהם פורז: במה, במקרה כזה, הוא יותר טוב מאחד שפעם בחודש הוא הביא 5,000.

אברהם פורז: מבחינת התפעול, זה אותו דבר.

אסף כהן: כיוון שיש שאלה עד כמה הרציונאל התפעולי תופס לגבי הצבירה, הלכנו חצי דרך, אמרנו שמצד אחד נשאיר את הצבירה, ומצד שני נשקף את זה שיש יתרון לדואר כשבאים עם בנקים גדולים.

אברהם פורז: למה, אם אתה אומר שתפעולית זה חשוב לך רק פר משלוח, מה אכפת לך הצבירה?

אסף כהן: מוצג בפנינו, על ידי הדואר מצד אחד, ועל ידי חברות הדפוס מצד שני -

ראובן ריבלין: אם הרציונאל הוא תפעולי, פירושו של דבר שאתה מביא מינימום 5,000 מכתבים אשר הם עם מיקוד בסדר רץ, דבר שיכול לעזור לדואר מבחינת הצפה ומיון, 5,000 הוא המספר.

אורי אולניק: בתחילת הדרך הבאנו הצעה לבטל את הצבירה החודשית.

אורי אולניק: קם קול זעקה מכל בתי הדפוס בענף.

ראובן ריבלין: לא כל פעם שזועקים גם צודקים.

מיכאל איתן: לנהל את הצבירה החודשית גם עולה כסף.

מיכאל איתן: מחשבים, בדיקה.

מיכאל איתן: אם בא אדם עם 5,000, נותנים לו הנחה וגמרנו.

איתן כבל: יש רק רשות דואר אחת.

איתן כבל: אין להם תחרות.

אורי אולניק: ישבנו עם כל בתי הדפוס, הגדולים והבינוניים, והם הסבירו לנו שאם אנחנו נבטל כליל את הצבירה החודשית, זה יביא לזה שלקוחות יגיעו פעם בחודש במקום לחלק את נושא הדואר על פני מספר תאריכים, ומבחינת כוח אדם זה בעייתי.

אברהם פורז: זה בדיוק הפוך.

אברהם פורז: אם על כל 5,000 יש לו הנחה, אין לו שום סיבה להעמיס עליך במכה אחת 100,000.

אברהם פורז: אם היית אומר שבמכה אחת הוא צריך להביא את כל ה- 100,000, זה יכול להכשיל.

ראובן ריבלין: הנושא התפעולי הוא יומי.

אברהם פורז: צריך לתת הנחה לפי הנוחות התפעולית שלך.

אברהם פורז: אם מביאים יותר מידיי ביום אחד - קנס.

מיכאל איתן: שהדואר יעבוד 24 שעות ביממה.

ראובן ריבלין: עובד.

הרצל בר-מג: החיסכון העיקרי במשלוחים גדולים נובע מהצורך למיין פחות.

הרצל בר-מג: כאשר מביאים משלוח גדול כשהוא ממוין יש לי חיסכון גדול.

מיכאל איתן: החיסכון הוא לא רק במיון, אלא סטטיסטית גם בהפצה.

הרצל בר-מג: גם לזה אני קורא מיון.

הרצל בר-מג: כיוון שהארץ מחולקת אצלנו ל- 2,000 אזורים בערך, אנחנו מתחילים להרגיש בהבדל האמיתי בעלויות רק במשלוחים של 50,000 ומעלה.

הרצל בר-מג: במשלוחים קטנים יותר, יש לנו תועלת קטנה מאוד.

אברהם פורז: אם ככה גם התקנה הזאת לא טובה.

אברהם פורז: מי ערב לי שזה שנתת לו 100,000 לא יביא לך ב- 20 יחידות של 5,000.

אברהם פורז: אז הוא לקח מחיר זול ללא שום תועלת.

הרצל בר-מג: מבחינה תפעולית טהורה, היינו רוצים שהמשלוחים יהיו בין 50,000 ל- 500,000.

אברהם פורז: יכול להיות מצב שעודף יגרום נזק, צריך לשלם שעות נוספות, למשל.

הרצל בר-מג: אני משלם פר דבר דואר.

אברהם פורז: המערכת שלך, כמו כל מערכת מיון והפצה, מסוגלת לכמות מסוימת ביום.

אברהם פורז: אם ביום אחד מישהו יביא 10 מיליון דברי דואר -

הרצל בר-מג: היא בנויה לעבוד על פי שלושה מהממוצע שלי.

הרצל בר-מג: אף פעם עוד לא הגעתי לשיא היכולת שלה.

אברהם פורז: יש כשל לוגי בסיפור הצבירה החודשית.

אברהם פורז: אם אתה אומר ש- 50,000 זו המסה הקריטית, אז על כל משלוח של 50,000 תיתן הנחה, זה הגיוני.

הרצל בר-מג: אנחנו רוצים להגיע לזה, אבל לא בבת אחת, זה הכל.

אברהם פורז: אם זה מה שנוח לך תפעולית, תגיד.

אברהם פורז: מי שאין לו 50,000 לא מקבל כלום.

מיכאל איתן: היו"ר צודק.

מיכאל איתן: מה זה כל העניין החודשי הזה.

מיכאל איתן: למה לא תלת-חודשי?

מיכאל איתן: למה לא שנתי?

מיכאל איתן: זה סתם שרירותי.

הרצל בר-מג: מבחינת היעילות אתה צודק לגמרי, אבל לא רצינו לפגוע בלקוחות שלנו ולעשות את זה בבת אחת.

מיכאל איתן: מי זה הלקוחות האמיתיים?

מיכאל איתן: כנראה יש פה משהו שאנחנו לא יודעים.

מיכאל איתן: זה משחק לטובת לקוחות שיש להם חודשי ולא יומי.

מיכאל איתן: אלה שמוציאים כל פעם במצטבר.

מיכאל איתן: מי אלה?

מיכאל איתן: תגידו.

אבשלום הרן: אני דובר בשם כל בתי הדפוס שמייצרים את הדואר עבור הלקוחות.

אבשלום הרן: הלקוחות הם כל החברות במשק ששולחות דואר כמותי.

אבשלום הרן: זה חברות שמפיקות בילינג, כמו חברות התקשורת, האשראי, הבנקים וחברות הסלולאר.

אבשלום הרן: חברות אלה משקיעות כסף רב כדי ליישר את הקו.

אבשלום הרן: תארו לכם שלא יהיה מצטבר חודשי, כל החברות האלה ינסו לרכז את כל הדואר שלהן ליום אחד.

אבשלום הרן: תארו לכם שהדואר המרכזי של יד- אליהו - לשם מגיע רוב הדואר של החברות הגדולות בארץ - יקבל את הדואר מה- 1 עד ה- 5 בחודש, את כל מאות מיליוני דברי הדואר, ולאחר מכן 20 יום אנשים שם ישבו בטל.

אברהם פורז: הטענה שלך היא לא חזקה כי ברגע שיהיה ביזור ויהיו הרבה ספקים, כל אחד יזרוק את זה ביום אחר.

אבשלום הרן: בתי הדפוס מפיקים ערכות בילינג עבור חברות שכבולות לתאריכי תשלום ותאריכים שהן מחויבות לדווח בהם ללקוחותיהן.

אבשלום הרן: הם ירכזו את הכל.

אבשלום הרן: הדואר בזמנו השקיע המון גם מול בתי הדפוס ביישור הקו.

אבשלום הרן: לכל החברות האלה יש גם שירות לקוחות.

אבשלום הרן: אם חברה כמו תבל, סלקום או ישראכרט יוציאו את כל הדואר שלהן ביום אחד, הן יצטרכו להכפיל את שירות הלקוחות שלהן.

אברהם פורז: אתה הולך הפוך.

אברהם פורז: אתה יוצא מתוך הנחה שאנחנו רוצים לגרום שכל 100,000 ישלחו ביום אחד.

אברהם פורז: הטענה היא אחרת.

אברהם פורז: למה שאני לא אתן לך הנחה על כל מי שמביא ביום אחד 10,000 יחידות.

ראובן ריבלין: או שאנחנו הולכים על המערכת, שבנויה מבחינת תחשיבים כך שכל דבר מאזן את האחר - פה אנחנו דואגים גם למפעלים שמתקיימים ומקיימים משפחות רבות - או שאנחנו עושים בעניין זה תחרות מלאה, תפוס כפי יכולתך.

אברהם פורז: אני חייב לתת לגדולים יתרון מול הקטנים בכמות?

ראובן ריבלין: חברי הכנסת צריכים להבין שאו שהולכים לכל האורך עם הגיון מסוים, שבו יש לפעמים פרט שבו אין לוגיקה פנימית, לדעת היו"ר.

אורי אולניק: יש שינוי מאוד מהותי שאני רוצה להגדיר אותו.

אורי אולניק: עד כה קיבלו את ההנחות רק מי שצבר והגיע מ- 5,000 ומעלה בדואר הכמותי הנצבר חודשי.

אורי אולניק: ראינו מקום לבוא גם לקראת אותם ארגונים קטנים יותר שאינם מגיעים לסך עשרות האלפים.

אורי אולניק: בתקנות המוצעות פה ישנו תעריף, לדוגמא, לכל מי ששולח בין 5,000 ל- 20,000.

אורי אולניק: הוא לא רוצה ללכת על הצבירה החודשית, הוא בא פעם בחודש עם 6,000 דברי דואר.

אורי אולניק: הוא מקבל הנחה - אם התקנות האלה יאושרו - הוא ישלם 1.02 שקל במקום 1.07 שקל שהוא משלם היום.

אברהם פורז: איפה זה כתוב?

אורי אולניק: סעיף 1.5, עוד לא הגענו אליו כי נעצרנו בסעיף 1.2.

אורי אולניק: אבל חשבתי שחשוב שדבר זה יהיה על שולחן הדיונים כי אני מרגיש שהוועדה מודאגת שדואגים רק לגדולים.

מיכאל איתן: לא ממוין זה לא מסודר לפי המיקוד.

מיכאל איתן: ואם זה ממוין?

הרצל בר-מג: זה בוודאי נכלל.

אורי אולניק: כל אחד צריך לכלכל את עסקיו ולחשוב בהתאם לכמות דברי הדואר שלו, אם עדיף לו להיכנס למסלול אותו אנו משאירים בצבירה חודשית.

אורי אולניק: קמה זעקה בבתי הדפוס שאמרו שהולכים לפטר מאות אנשים.

אברהם פורז: אם הם יפטרו, אחרים יקלטו אותם, כי העבודה תתחלק אצל מישהו אחר.

אורי אולניק: הסבירו לנו בפירוש בבתי הדפוס שיש מערך שלם של אנשים שעובד על פי כמות שמגיעה היום, פחות או יותר, בצורה סדירה.

אורי אולניק: אם כל הנושא הזה יהיה בפיק של יום אחד, יהיה לו כוח אדם זמני פר יום.

אורי אולניק: אנחנו הרגשנו שבעניין זה, לעשות כזה שינוי דרסטי -

מיכאל איתן: אני לא מבין מה מעניינים אותך כרגע בתי הדפוס.

מיכאל איתן: אני יודע שבתור ילד חיכיתי עם דברי הדואר שהייתי צריך לחלק עד שיצטברו הרבה, כדי שלא אלך 4 פעמים לאותו בית, אלא פעם אחת עם הרבה דברים.

מיכאל איתן: זה צריך להיות השיקול שלכם.

מיכאל איתן: אני מבין שיש כאן התארגנויות.

מיכאל איתן: אתם עושים את זה בשביל כמה קליינטים.

מיכאל איתן: הקליינט משלם את התעריף הרגיל.

מיכאל איתן: מי שנהנה הוא זה שעושה את העסק הזה, ובשבילו עשו את ההצטברות החודשית.

מיכאל איתן: אנחנו כעת באים לעזור לדואר.

מיכאל איתן: דואר צריך מכסימום במכה.

ראובן ריבלין: אין פה דבר נסתר, הכל שקוף.

ראובן ריבלין: היו שני דיונים בוועדת הכלכלה של הכנסת וכל אחד שהיה לו מה לומר, אמר.

ראובן ריבלין: באו לידי ביטוי האינטרסים השונים כשיש תחרות וכשאין תחרות.

ראובן ריבלין: ברמה של בתי הדפוס שהם הגורם שהופך להיות גם גורם מפיץ.

אורגד ורדימון: מחמיצים פה כמה דברים.

אורגד ורדימון: לפני 20 שנה לא היה דיוור ישיר.

אורגד ורדימון: הוא התחיל להתפתח לפני 15 שנה.

אורגד ורדימון: רשות הדואר השקיעה מיליונים רבים בהפצת המודעות לנושא הדיוור הישיר.

אורגד ורדימון: כל ההבדל בין מה שח"כ איתן היה עושה הוא ההבדל בדיוור הישיר.

אורגד ורדימון: שוק זה מפלח ומגיע לכמויות יותר קטנות של אנשים.

אורגד ורדימון: ככל שהמכונות הפכו להיות יותר חכמות ויקרות, מחלקים על פני מספר תאריכים.

אורגד ורדימון: עיסקה טובה, שזה דיוור ישיר, זה ענף שלא היה לפני 20 שנה.

אורגד ורדימון: אחרי העבודה שלהם יש טלמרקטינג.

מיכאל איתן: זה טוב להן, לא טוב למחלק.

אורגד ורדימון: הפן השיווקי הוא, לדעתי, חלק הארי של הנושא.

אורגד ורדימון: כל הנושא של טלמרקטינג שבא בתור גל שני אחרי החלק של השיווק הישיר והמענה.

אורגד ורדימון: אנחנו מדברים על תעשייה שלמה.

אורגד ורדימון: זה לא כמה בתי דפוס קטנים.

אברהם פורז: הבעיה היא לא התעשייה אלא הדיפרנציציה בתעריפים.

אברהם פורז: השאלה היא מי ייהנה מפרוסה יותר גדולה של העוגה.

אורגד ורדימון: אין היום כמעט קליינט שמגיע לחברה כמו שלנו, שלא מקבל אליו גלגול של ההנחה בדיוור הישיר.

אורגד ורדימון: המחירים הם מתחת לעלויות העבודה.

אורגד ורדימון: כל סיפור הדיוור הישיר היא ענף.

אברהם פורז: אנחנו לא נגד זה.

אברהם פורז: אנחנו רק רוצים לעשות סדר בתוך הענף.

אורגד ורדימון: אתם שמים תקרה דווקא לקטנים שרוצים להיכנס לענף.

אברהם פורז: אני רוצה להציע לח"כים שאת התעריף הזה שאנחנו נותנים למי שמגיע ל- 100,000 יחידות בחודש, ניתן גם למי שמביא 10,000 יחידות במכה אחת.

אברהם פורז: זה כדי לאפשר לכל מיני גופים קטנים לקבל את המחיר הזה.

מיכאל איתן: רשות הדואר צריכה להסביר מה נוח לה.

אברהם פורז: עזוב את העניין התיאורטי.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים לראות את השיקול של כלל התחרות.

ראובן ריבלין: אתם תאמרו ורשות הדואר תגיד, ואני אומר אם אני מסכים.

ראובן ריבלין: הפן הכלכלי הוא הורדה של 4 אגורות במחיר הדואר.

הרצל בר-מג: הורדה באזור שאין בו תועלת תפעולית.

אברהם פורז: אני לא יכול להתעלם מהמלכ"רים שרוצים להפיץ בכמויות קטנות.

אברהם פורז: אני לא תמיד צריך לשלוח אותן למאכר.

אברהם פורז: הפקיד של הגוף עצמו ירכז את דברי הדואר, יביא את השק וייקח את ההנחה.

אברהם פורז: לכן אני מציע, והשר ואתם מסכימים, 10,000 דברי דואר ומעלה המובאים בפעם אחת זוכים לעניין הכמותי של 0.98 אגורות.

אורן גלעד: שר האוצר חתם על אישור כפי שקיים כרגע.

אורן גלעד: אנחנו נתייעץ, ונצטרך לקבל אישור מחדש על כל שינוי שיהיה פה.

אברהם פורז: זה בסדר.

אברהם פורז: בואו נעבור לסעיף הבא.

אתי בנדלר: ברישא של 1.2 זה יהיה מסוג רגיל כמותי ממוין, את המילים "לפי בחירת השולח" להוריד, ואז זה יהיה עד 100,000 יחידות ראשונות לצבירה חודשית או "10,000 יחידות לפחות במשלוח אחד.

אתי בנדלר: "

אברהם פורז: סעיף 1.2 לא משתנה, אלא יהיה סעיף נוסף בו כתוב "מסוג רגיל כמותי ממוין במשלוח אחד".

אברהם פורז: המילים "צבירה חודשית" ירדו, ויהיה 10,000 יחידות לפחות, ויהיה אותו תעריף.

אברהם פורז: הוספנו עוד גוף שזכאי להנחה.

אברהם פורז: נתנו הנחה לכל הגופים הקטנים.

אברהם פורז: מדובר על דואר ממוין בלבד.

אברהם פורז: אנשי רשות הדואר, אני מבקש שתסבירו לגבי הסעיף הבא.

אברהם פורז: למה צריך לתת מעל 500,000 דרגה נוספת של הנחה.

אברהם פורז: מה העניין התפעולי שמצדיק הנחה.

אברהם פורז: אני מבין מ- 100,000 עד 500,000 זה עוד פעם יתרון, אבל למה מעל 500,000 עוד הנחה?

הרצל בר-מג: מ- 500,000 ומעלה זאת הדרגה האחרונה.

אברהם פורז: למה שהדרגה האחרונה לא תהיה מעל 100,000 ועד אינסוף?

הרצל בר-מג: כיוון שיש יתרון גדול מאוד במשלוח של 500,000 על פני משלוח של 100,000.

אברהם פורז: במה?

הרצל בר-מג: רק עכשיו הסביר בכשרון רב חה"כ איתן שככל שיש יותר דברי דואר לאותו יעד, יש הרבה פחות נגיעות באותו מכתב, ומוציא עליו הרבה פחות עבודה.

אברהם פורז: אבל את ה- 500,000 הוא יכול לשלוח כל פעם 50,000.

הרצל בר-מג: בזה אתה צודק, אבל רק בשלב המיון.

הרצל בר-מג: בשלב החלוקה, גם כאשר מביאים בכמה פעמים, כאשר הדוור מגיע לבניין הוא מחלק באותו ביקור הרבה יותר דברי דואר.

אברהם פורז: נותנים פה יתרון עצום לגודל.

אורי אולניק: זה היה 2 מיליון ושינינו ל- 500,000.

אורי אולניק: מה שמוצע פה זה כבר פחות.

נחמה רונן: זה עדיין יתרון לגדולים.

מיכאל איתן: זה כמו בשיטת בדר-עופר.

מיכאל איתן: ברגע שיש כמות גדולה העלות שלו לכל מעטפה היא יותר נמוכה.

מיכאל איתן: אתה פוגע בגדולים, לא בקטנים.

מיכאל איתן: עלות הטיפול היא יותר נמוכה לגבי הכמות הגדולה.

אברהם פורז: בכלכלה יש תפוקה שולית פוחתת, כלומר לא תמיד הגודל הוא יתרון.

אברהם פורז: הירידה מ- 2 מיליון ל- 500,000 היא שרירותית.

אברהם פורז: יש יתרון לגודל, אבל אני לא בטוח שהוא בחצי מיליון.

אברהם פורז: למה לא להוריד את הרף קצת?

אורי אולניק: הורדנו פי 4.

אברהם פורז: אני שואל אם הורדתם מספיק.

אברהם רביץ: יש סוגי דואר, במיוחד אלה הגדולים של החצי מיליון, שעניינם פרסומת ותעמולה.

אברהם רביץ: הם צריכים לעמוד בתחרות עם כלי תקשורת אחרים.

אברהם רביץ: אם תקשה את עמדתך לגבי הגדולים ביותר, יהיו כאלה שירוצו לרדיו, לטלויזיה.

אברהם פורז: הם לא יודעים למי שייך הפרסום, יודעים רק מי מסר להם אותו.

אברהם פורז: זה שמסר הוא קבלן איסוף, הוא לא שולח את הדואר של עצמו.

אברהם פורז: הוא לוקח מהמון גופים במשק, צובר כמות ולוקח הנחה, וביתרון הגודל הוא דואג לזה שהגודל שלו יונצח כי הוא היחיד שיכול לקבל הנחה גדולה.

אברהם פורז: השאלה שלי היא אם אני מעוניין ליצור מין מונופולים כאלה.

ראובן ריבלין: לכמה אתה רוצה לרדת?

ראובן ריבלין: ל- 400,000?

אברהם פורז: הייתי יורד עוד יותר, אבל נניח 400,000.

אורי אולניק: אנחנו מוכנים לקבל את בקשתך ל- 400,000.

ראובן ריבלין: בעניין הדואר הכמותי - גם חה"כ רונן העלתה את הנושא הזה - יש לנו בעיה קשה של זעקה אמיתית מצד עמותות שעוסקות בהצלת נפשות, כאשר אנחנו קובעים בצורה נחרצת דברים.

ראובן ריבלין: מלכ"רים למשל, יכולים רק בדואר כמותי להסתפק ב- 5,000, אנחנו יוצרים מצב שבו 80% מהמדינה הם מלכ"רים.

ראובן ריבלין: אני מדבר על זעקת אמת.

ראובן ריבלין: לדוגמא, באו לפנינו הילדים האוטיסטים והאגודה למלחמה בסרטן.

אברהם פורז: הם כולם מעל 10,000, לדעתי.

מירי זיו: לא.

אברהם פורז: אתם לא יכולים פעם בשנה לארגן 10,000?

מירי זיו: אנחנו שולחים כל יום.

אברהם פורז: מארגנים פעם בשלושה חודשים ומקבלים את ההנחה.

מיכאל איתן: מה התקציב השנתי של האגודה למלחמה בסרטן?

מירי זיו: 70 מיליון שקל.

מיכאל איתן: פה מדובר על 750 שקל הפרש למשלוח.

מיכאל איתן: יש להם 4 משלוחים כאלה בשנה על הדואר השוטף.

מיכאל איתן: המנכ"ל אומר שאם יעשו חשבון של כל התעריפים החדשים, הדואר מוזל ב- 8%.

מירי זיו: אנחנו לא מתוקצבים בשום דבר, ושולחים חומר שמציל חיים.

אברהם פורז: אם האגודה למלחמה בסרטן לא מסוגלת לרכז את המשלוח כל פעם ל- 10,000 יחידות, אז יש לכם בעיה ניהולית.

מירי זיו: אנחנו שולחים כל יום זה חומר הסברה לנשים על סרטן השד, על חשיפה לשמש.

מירי זיו: אנחנו שולחים ולא משרד הבריאות.

אברהם פורז: אז תשלחו פעם בחודש.

אברהם פורז: כמה דברי דואר אתם שולחים בשבוע?

מירי זיו: 1,000.

מירי זיו: מגיעים ל- 5,000 בחודש.

אברהם פורז: אז תשלחו פעם בחודשיים.

מירי זיו: אני אשלח לאנשים שמבקשים ממני חומר הסברה היום עוד חודשיים, אני אשלח קבלה על תרומה למישהו עוד חודשיים?

מירי זיו: הוא יתרום לי אחרי זה?

מירי זיו: אני אשלח מכתב תודה אחרי חודשיים?

ראובן ריבלין: הבעיה שלי היא שאם אני מאפשר לך אני צריך לאפשר לכל אחד, מבחינת השוויוניות.

ראובן ריבלין: בתקנות הדואר יש דבר אחד שמתייחס לעמותה מיוחדת, בגלל היגיון מיוחד, וזו העמותה למען העוורים.

ראובן ריבלין: לעוורים יש צורך לשלוח כתב ברייל, ויש להם הנחה לצורך זה.

הרצל בר-מג: זו אמנה בינלאומית.

אברהם פורז: עוורים זה דבר מאוד ברור.

אברהם פורז: כל האחרים הם עמותות.

אברהם פורז: למה עמותת מגזר ההתנדבות והמלכ"רים אינה מרכזת את דברי הדואר של כולם?

אילת נבון: נושא הדואר הוא כלי עבודה שמאפשר פעילות.

אילת נבון: יש 9,000 עמותות בארץ.

אילת נבון: אני צריכים את ההנחה של 5,000 כדי לעבוד.

אילת נבון: זה מעודד אותנו לשלוח יותר דברי דואר.

ראובן ריבלין: התקנות החדשות מוזילות לכם את הדואר כולו בכמה אחוזים, בסך הכל.

אברהם פורז: הדואר נותן את ההנחה לא בגלל שהוא מרחם על האגודות, אלא בגלל שתפעולית שיותר זול לטפל בדואר שבא בכמות.

אברהם פורז: אין לנו אפשרות למיין עמותה עמותה, אלה לשבט ואלה לחסד.

אברהם פורז: לכן הורדנו ש- 10,000 דברי דואר שנשלחים בפעם אחת זוכים להנחה.

אברהם פורז: אתם, ששייכים למגזר ההתנדבות והמלכ"רים, תדאגו לעשות ארגון במערכת ותאספו 2, 3 עמותות, שישלחו את דברי הדואר באותו יום ויזכו להנחה.

מיכאל איתן: אני לא בטוח שאתה מדייק ביכולת החוקית.

הרצל בר-מג: כיוון שזה לקוח שונה אי אפשר לקבל את זה באותו משלוח.

אברהם פורז: ואם זה ממוין.

אברהם פורז: אם מגיעים לסטנדרטיזציה של המעטפה, היא נראית זהה מבחוץ, אבל על אחת כתוב האגודה למלחמה בסרטן, על אחרת ילדים אוטיסטים וכולי.

אברהם פורז: מבחינתי, התוכן לא מעניין אתכם.

הרצל בר-מג: אבל צריכה להיות סטנדרטיזציה מלאה של המעטפה.

אברהם פורז: תדפיסו כולכם באותו בית דפוס.

אברהם פורז: קחו את זה על עצמכם.

אברהם פורז: אנחנו מאשרים על דעת כולם שבסעיף 1.2.2 זה מ- 100,001 עד 400,000 יחידות.

נתן שפירא: רשות הדואר היא גוף שמעסיק 7,000 עובדים, כל בתי הדפוס מעסיקים עוד אלפי עובדים.

נתן שפירא: הענף הזה חי מדואר.

נתן שפירא: לדואר אין גוף שיווקי משלו.

נתן שפירא: אנחנו מעודדים, יחד עם הדואר, משלוח דברי דואר ורוצים להעניק יתרון שיווקי.

נתן שפירא: אי אפשר להגיד רק תפעול, כי העולם היום לא חושב רק תפעול הוא חושב גם שיווק.

ראובן ריבלין: בשלב זה אנחנו נוריד ל- 400,000, ובשנה הבאה יכול להיות שנוריד עוד.

אברהם פורז: 400,000 נראה לי סביר.

אברהם פורז: אני יודע, מר שפירא, שאתה רוצה שהרף יהיה מעליך, שאתה תהיה בפנים, אבל המתחרים שלך בחוץ.

אברהם פורז: עם סעיף 1.2 סיימנו.

אברהם פורז: בסעיף 1.3 משתנה רק המשקל, אז אנחנו באופן יחסי, לפי שינוי המשקל, משנים את הפרופורציות.

אברהם פורז: לא משתנה כלום במהות.

אברהם פורז: אותו עיקרון חל על המשקלות היותר כבדים.

אברהם פורז: 1.3.2 זה 400,000, 1.3.3 שוב 400,000.

אתי בנדלר: זה חל גם על סעיפים 1.4.7, 1.4.8: 400,000 במקום 500,000.

אברהם פורז: גם ביותר כבדים נהנים מהתעריף המוזל 10,000 דברי דואר המובאים במסה אחת.

אברהם פורז: סיכמנו גם שאם הם באותו פורמט וממוינים, הגם שהם מגופים שונים, הם מקבלים את ההנחה.

אתי בנדלר: בסעיף 1.3 נוספה קטגוריה, "לפחות 10,000 יחידות במשלוח אחד, התעריף 1 שקל".

אברהם פורז: לגבי 1.4, אני חושב שאנחנו רק נוריד את הסף ל- 400,000.

אברהם פורז: ב- 1.4.7 זה יהיה 250,001 עד 400,000, ובסעיף 1.4.8 יהיה כל יחידה מעל 400,000.

אברהם פורז: היתר לא משתנה.

ראובן ריבלין: אנחנו, חברי הכנסת, צריכים לראות בראש וראשונה את אינטרס הציבור בד בבד עם אינטרסים אחרים.

אברהם פורז: בסעיף 1.5 יש מכתבים לא ממוינים, שפה יש יתרון לגודל.

אורי אולניק: זו אותה מדרגה חדשה שאמרנו שמי ששולח דואר לא ממוין, בכל זאת מקבל את ההנחה אם הוא מביא כמות.

הרצל בר-מג: יש פה במפורש הנחה תפעולית.

הרצל בר-מג: הוא צריך להביא את זה בתקן, שהמיקוד יהיה כתוב בדרך מסוימת ובמקום מסוים שהמכונות שלנו מסוגלות לקרוא.

הרצל בר-מג: אז זה עובר במכונות ולא במיון ידני.

הרצל בר-מג: לא ממוין זה לא לפי סדר המיקוד.

אברהם פורז: יש הערות?

אברהם פורז: אז אנחנו מאשרים את 1.5.

אברהם פורז: " עד 15 גרם, עד 5,000 פריטים 1.08 שקל, מעל 5,000 1.02 שקל.

אברהם פורז: למעלה מ-15 גרם עד 20 גרם, עד 5,000 פריטים 1.09 שקל, מעל 5,000 פריטים 1.03 שקל.

אברהם פורז: "

משה סופר: דברנו על משלוח בודד מעל 10,000 שמקבל הנחה.

משה סופר: אם אני שולח ממוין בצבר חודשי, אני מבקש לעשות גם את ה- 10,000.

משה סופר: אנחנו, בנק דיסקונט, לא מגיעים ל- 20,000.

ראובן ריבלין: נתחיל לדאוג לכל בנק לפי הצבר החודשי שלו?

אברהם פורז: מישהו רוצה להעיר משהו לגבי מברקים?

אברהם פורז: מאשרים סעיף 2 לגבי מברקים.

אברהם פורז: מחיר המברק עולה, יורד?

עופר פרי: מחיר מברק בודד עלה מ- 23 ל- 26 שקלים.

אברהם פורז: למה המחיר צריך לעלות?

אברהם פורז: יש היום כל מיני אלטרנטיבות למברקים.

אברהם פורז: אולי אתם שופכים את התינוק יחד עם המים?

עופר פרי: זה שירות יקר.

אברהם פורז: הרבה מאוד מברקים היום הם מברקי תנחומים, ברכות, חלק מהם זה נוסח סטנדרטי.

אברהם פורז: האם המברקים האלה מוזלים?

אברהם פורז: אולי תיתנו לפחות על אלה הנחה?

הרצל בר-מג: אז נצטרך להעלות את כל השאר.

הרצל בר-מג: כל המברקים מנוסחים על ידי המזמין.

אברהם פורז: למה?

אורי אולניק: אנחנו באנו בהסדר שמנסה למצוא איזון בין כל ההכנסות.

אורי אולניק: אי אפשר לקחת פרמטר אחד.

אורי אולניק: סך הכל כל הפרמטרים שיש בהם עלית מחיר הם שירותים שגם דו"ח ברודט, אשר בדק כל שירות בנפרד, קבע שיש להעלות בהם את המחירים.

אברהם פורז: קראתי שברשות הדואר היו רווחים גדולים.

הרצל בר-מג: כבר לא.

אברהם פורז: בכל זאת, אנחנו לא פותחים כרגע לתחרות מלאה, וכל ייקור הוא בעייתי.

אברהם פורז: אני מציע שנוריד את התעריף מ- 26 ל- 25 שקלים, ומילה נוספת נשאיר 20 אגורות.

הרצל בר-מג: אתה מדבר רק על המברקים המאוירים?

אברהם פורז: לא, על כולם.

אברהם פורז: זה רק שקל פחות.

אברהם פורז: אתה מוכן להוריד את המחיר על המאוירים ולהשאיר את התעריף החדש לגבי השאר?

הרצל בר-מג: על המאוירים קל יותר להוריד.

אורי אולניק: יש תעריפים שהוועדה היא לא הגוף שמאשר, אלא זה בין שני השרים.

אברהם פורז: השרים יסכימו.

ראובן ריבלין: בעניין זה אני מסכים אם הדואר מסכים.

הרצל בר-מג: זה מסובסד, גם במחיר החדש.

אברהם פורז: בואו נסכים שאתם תשאירו את המברק הרגיל 26 שקלים, אבל מברק סטנדרטי, מאויר, 24 שקלים.

אתי בנדלר: מאויר זה בכלל לא בתקנות האלה.

אורי אולניק: מברק מאויר לא נמצא בסמכויות הוועדה.

אורי אולניק: זה לא בתקנות.

אברהם פורז: תתנו לי הבטחה שתדאגו שהמאויר יהיה יותר זול, זה הכל.

אברהם פורז: אז אנחנו אומרים שהרגיל יעלה 26 שקלים והמאויר 24 שקלים.

אורן גלעד: יש לנו עם זה בעיה קשה.

אורן גלעד: לא חסרים סבסודים צולבים בדואר, והנושא הזה הוא החמרה של סבסוד צולב, כיוון שמדובר בשירות שהעלות שלו היא יותר גבוהה ואין סיבה להשאיר אותו יותר נמוך.

אורן גלעד: אנחנו מנסים להימנע מסבסוד צולב.

אברהם פורז: אין תחרות בנושא הזה.

אברהם פורז: אם זה מוצר בתחרות, שגם אחרים עושים, אני נגד סבסוד צולב כי זה פוגע במתחרה.

אברהם פורז: אבל, לדעתי, מברקי תנחומים הם מונופול של רשות הדואר.

עופר פרי: צריך להקליד את ההודעה, היא מודפסת, יוצאת לסניף הדואר הקרוב -

אברהם פורז: 24 על המברקים הסטנדרטיים ו- 26 על הרגילים, ואתם תדאגו לתקן במקום אחר.

מיכאל איתן: שאלה לרשות הדואר.

מיכאל איתן: אתם מפסידים במברקים, אז מה אכפת לכם שתהיה תחרות בנושא?

הרצל בר-מג: מוכנים, אבל אז חייב להיות שינוי בתעריף.

אברהם פורז: אף אחד לא יתחרה אתם בזה, זה לא תחום ששווה להתחרות עליו.

אורי אולניק: אנחנו עוברים לסעיף 3, עניין החבילות, ופה דרוש הסבר.

אורי אולניק: תחום החבילות מצוי כבר היום בתחרות די חריפה בענף, והוא יישאר בתחרות חריפה אחרי שניתן את ההיתרים.

אורי אולניק: אנחנו מציעים להעלות את מחיר החבילה של רשות הדואר משני טעמים.

אורי אולניק: אחד, התחום, לדעתנו, מצוי היום בסבסוד צולב חריף, ושניים, דו"ח ברודט קרא להסדרת התחרות בתחום החבילות, לכן מוצעת פה עליה בסדר גודל של 15 עד 20% בשני הפרמטרים של סוגי החבילות.

אורי אולניק: למעט החבילות לחיילי צה"ל.

עופר פרי: חיילים לא משתנה, 7.90 שקלים.

אברהם פורז: אפשר להוריד?

עופר פרי: זה שירות כל כך הפסדי, מסובך, בעייתי.

אברהם פורז: לגבי חיילים לא העליתם, זה בסדר, נשאר 7.90 שקלים.

אברהם פורז: חבילה לכל מען בארץ - למעט חבילה לחיילים - עד 1 ק"ג 12.00 שקלים.

יורם בונן: אני לוקח על זה מעל 30 ש"ח.

יורם בונן: למשלוח בינעירוני יש מחירון.

ראובן ריבלין: אתה רוצה שפה אנחנו נעלה ונאמר לאזרחים לשלם יותר כדי שאנשים יבואו אליך.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך שממשלת ישראל רואה בזה שירות אוניברסלי חשוב.

יורם בונן: אנחנו מוכנים לתת שירות אוניברסלי כזה.

אברהם פורז: משרד התקשורת, לדעתכם משלוח חבילה בתוך הארץ במחיר 12 שקלים, זה מסובסד?

אסף כהן: לדעתי, המחיר הזה הוא עדיין נמוך.

ראובן ריבלין: אם נעלה את המחיר יכול להעלות את האינדקס, לפגוע בכל המערכת.

פרלי שר: אני רק מציינת שזה לא המחיר הריאלי.

ראובן ריבלין: יש דברים שהדואר, כנותן שירות, מתחשב גם בנושאים האלה.

ראובן ריבלין: מי שולח חבילה?

ראובן ריבלין: המסכנים שולחים חבילות.

אורי אולניק: יש פה עליה של 20% בתעריף.

אורי אולניק: גם כשאתה מעלה מחירים כדי לסגור בעיה של סבסוד צולב, אתה עושה אותו בצורה הדרגתית.

אברהם פורז: מר אולניק, האם אתה תסכים שנאשר חבילה של 1 ק"ג לשנה במחיר של 12 שקלים, ובשלוש שנים רצופות היא תעלה כל שנה ב- 2 שקלים, כדי לבטל את הסבסוד הצולב.

אורי אולניק: אני מציע שמאחר שאנחנו מגיעים לוועדה הנכבדה כבר בחודש דצמבר, כדי שבחודש ינואר יחלו התעריפים החדשים, אנחנו מבטיחים לתת את הדעת להדרגתיות נוספת בנושא החבילות, אבל כרגע לא להחיל על הציבור -

אברהם פורז: עצתי היא זו: מהמלך שנת 2003 המחיר יהיה כמוצע על ידכם, 12.00 שקלים לק"ג.

אברהם פורז: ב- 2004 זה יהיה 14.00, ב- 2005 זה יהיה 16.00, ב- 2006 18.00 שקלים.

אברהם פורז: כדי שיהיה ברור שאנחנו מסמנים כיוון, שהסבסוד הזה מתבטל בהדרגה.

ראובן ריבלין: אין לי ספק שהדואר מסכים לזה, כי גם בעניין זה הוא בתחרות יעילה.

ראובן ריבלין: אם גם האוצר מסכים, אני מסכים.

אברהם פורז: אותו דבר נעשה לגבי החבילות של למעלה מ- 1 ק"ג.

אברהם פורז: יעלה ב- 2 שקלים כל שנה במשך 3 שנים.

עופר פרי: פה זה כבר יוצא מאוד יקר.

עופר פרי: זה תעריפים של שליח מדלת לדלת.

דורון יזרעאלי: זה לא בפיקוח.

דורון יזרעאלי: זה בתחרות.

עופר פרי: 15 ועוד 3 פעמים 2, זה יוצא יקר.

אברהם פורז: אני נגד סבסוד צולב.

אברהם פורז: שיסבסדו את החלשים בביטוח לאומי.

אברהם פורז: זו פגיעה בתחרות.

אברהם פורז: אל תילחם על האזרח, אני בעד תחרות הוגנת.

אברהם פורז: על דעת כולם, נעלה בהדרגה את מחיר החבילות ב- 6 שקלים, 2 שקלים לשנה במשך 3 שנים.

אברהם פורז: אם תוך התקופה יסתבר שיש משהו עליו לא חשבנו, תבואו לוועדה וישנו.

נחמה רונן: לגבי נושא הדואר הפרסומי שלכאורה לא קיים היום, כי אין הבחנה.

נחמה רונן: אבל, יש פה נתח מסוים שהתעריפים שלו עלו ב- 30%, בלי שום פרופורציה לכל ההעלאות שאנחנו מאשרים עכשיו.

אברהם פורז: מה עלה ב- 30%?

נתן שפירא: כל תעריפי הדואר הפרסומי לשעבר, במשקלים שמעל 50 גרם עד 300 גרם עלו בין 10% ל- 37% בבת אחת, לכל החברות הפרסומיות, תקשורת ,ערוצי זהב, תבל, מטב, יס וכדומה.

אסף כהן: הדואר הפרסומי היה במחיר יותר נמוך מהדואר הכמותי.

אברהם פורז: מה שאתה אומר לי נכון גם אם הוא הופך לכמותי?

נתן שפירא: ודאי.

אברהם פורז: כמה היה המחיר לדבר דואר פרסומי בעבר?

נתן שפירא: חברת יס שולחת 300,000 דברי דואר, פרסומים לשעבר, במשקל עד 300 גרם.

נתן שפירא: שילמה 1.55 לדבר דואר, בממוצע, הולכת לשלם 2.12, עליה של 37% בפעם אחת.

נתן שפירא: חברת יס שילמה בשנה 5.4 מיליון שקל ב- 2002, הולכת לשלם 7.5 מיליון שקל - תוספת של 2.2.

נתן שפירא: מיליון שקל - לתקציב הדואר, והיא תפטר עובדים בגין זה.

אברהם פורז: זה מבהיל אותנו מאוד האיום על פיטורי עובדים.

נתן שפירא: זה לא רק חברת יס.

אורי אולניק: אי אפשר להחזיר.

אברהם פורז: היתה אפליה בלתי סבירה בין פרסום לכל דבר דואר אחר.

נחמה רונן: אז תעלה את זה, אבל בפרופורציה.

נתן שפירא: יש חברות שלמות שתחום החיים היחיד שלהן הוא משלוח דואר פרסומי, יס אולי אינה הדוגמה.

אברהם פורז: כמה יחידות הן שולחות בשנה?

נתן שפירא: הן שולחות בין 100,000 ל- 200,000 בחודש.

אברהם פורז: אז הן מקבלות את ההנחה הכמותית.

נתן שפירא: אני בעד ההעלאה, תתקנו את העיוות, אבל ב- 35%?

עופר פרי: כל הורדה פה תהיה על חשבון הדואר הכמותי.

עופר פרי: זה חשבון אחד בסופו של דבר.

אורי אולניק: מצד אחד, באו אלינו בטענות במשך שנים כל אותם ארגונים, גם הרבה מהמלכ"רים שיושבים פה סביב השולחן, שכאשר הם שולחים באותו דבר דואר חומר הסברה שאינו נקרא פרסום, הם לא זכאים למחיר נמוך.

אורי אולניק: לעומת זאת, אם היו קוראים להם חברה X, Y, Z והם היו מפרסמים את עצמם הם היו זוכים למחיר הנמוך.

אורי אולניק: אי אפשר להמציא יש מאין, לכן עשינו בלאנס בין שני הפרמטרים האלה.

אורי אולניק: היום אין יותר הבדל בין הסברתי לבין פרסומי.

אורי אולניק: האם מי שחי אך ורק משליחת דואר פרסומי ישלם קצת יותר כתוצאה מכך?

אורי אולניק: כן.

אורי אולניק: אבל אותה חברה ששולחת מצד אחד את החוברת, שיש בה מה כדאי לקנות, שולחת גם את החשבון.

אורי אולניק: בחשבון מקבלת הנחה גדולה ובחוברת משלמת יותר.

מיכאל איתן: מר שפירא טוען שבגלל שיש כאן כלים שלובים, ויש עליה דרסטית, יש חברות שצריכות טיפול נקודתי כי הן רק ייפגעו, יכול להיות שהן יקבלו מכה אנושה.

אורי אולניק: אני לא יכול למצוא הצדקה לפער במחיר - לכן בקשנו את השינוי - בין דבר דואר שמכיל דברי הסברה, לבין דבר דואר שמכיל חומר פרסומי.

אורי אולניק: כאשר אתה בא ועושה צדק בעניין, יש מי שנפגע, אבל איננו יכולים לעזור.

אורי אולניק: אתם כל הזמן אומרים למה אתם פוגעים רק בחלשים.

אורי אולניק: כאשר יש פגיעה שהיא רק בחזקים, גם זה לא טוב.

נחמה רונן: השאלה היא מה שיעורי הפגיעה.

נחמה רונן: לא אומרים שלא הגיוני שתהיה פגיעה.

אורי אולניק: אני הסברתי שיש גם הנאה בצד הפגיעה.

אורי אולניק: אותו אחד ששולח את הדואר הפרסומי, שולח גם דואר כמותי.

מיכאל איתן: השאלה אם במסגרת הכלים השלובים, אתה לא יכול לחזור אחורה.

מיכאל איתן: תעשה חשבון כמה אתה מפסיד אם אתה מעלה 20% במקום 26%, ותקבל פיצוי במקום אחר.

אברהם פורז: אבל אז יש שוב אפליה בין הסוגים.

אסף כהן: או שמפרידים בין הסוגים, או שלא מפרידים.

אברהם רביץ: האם נכון לומר שבעבר הפרסומאים קיבלו סבסוד הרבה יותר גדול מהאחרים?

אברהם רביץ: אז שישלמו עכשיו.

אתי בנדלר: יתרה מכך, אני בספק גדול מאוד אם מבחינה משפטית היה מקום לכל הסבסוד הזה.

אורגד ורדימון: בארה"ב זה היה דבר שונה מבחינה תפעולית.

אברהם פורז: בארץ, הדואר לא מפזר את הדואר הזה באיטיות.

אברהם פורז: הוא מפזר את הכל באותה מהירות.

אורגד ורדימון: זה היה ההגיון של העניין, לא לתת לפרסומאים אלא להשתמש בדואר הזה ברמה שניה של עדיפות, כמו בארה"ב.

אורי אולניק: אנחנו מביאים סט כולל של שינויים.

אורי אולניק: ב- 90% מהשינויים המוצעים פה, דפוס אניה מאוד מרוצה.

אורי אולניק: עכשיו הוא מתלונן על ה- 10%.

אברהם פורז: מטריד אותי מישהו שעיסוקו במכירה ופתאום מתייקר לו מאוד דבר הדואר.

אברהם פורז: מה עושים?

אברהם פורז: יכול להיות שאין פתרון.

אורי אולניק: כאשר יש עוול ואתה מתקן, יש נפגעים.

הרצל בר-מג: מבחינה מחשובית, גם את התעריפים האלה אנחנו מבקשים להחיל רק מתחילת חודש, זה בלתי אפשרי להתחיל במהלך חודש, בגלל השינויים.

נתי שפירא: החלוקה בין פרסומי וכמותי קיימת גם היום, כי מרבית דברי הדואר עד 30 גרם הם כמותיים מאליהם, מכתב אחד במעטפה, חשבונות וכולי.

נתי שפירא: מרבית הדואר הפרסומי הוא מעל 30 גרם, זה חוברות וקטלוגים.

נתי שפירא: זה קיים במשקלים התפעוליים של הדואר.

ראובן ריבלין: כשויזה שולחת דו"ח על ההוצאות, מקבלים באותה מעטפה גם דואר פרסומי.

ראובן ריבלין: זה פרסומי או כמותי?

עופר פרי: זה כמותי.

עופר פרי: יש שם משהו שהוא אישי שלך, אותו דף חשבון.

נחמה רונן: אדוני השר, מדובר פה על חברות ששולחות רק פרסום, לא כאלה ששולחות דף חשבון אישי ממוען.

נחמה רונן: אין ספק שהן קיבלו סבסוד, וצריך לתת להן היום מחיר ריאלי.

נחמה רונן: השאלה היא אם כזאת עליה.

עופר פרי: זה לא שחור כל כך כמו שמר שפירא מציג.

עופר פרי: במשקלות של 50 עד 100 גרם בדואר פרסומי יש הוזלה בכל הכמויות.

עופר פרי: במשקלות של 100 עד 150 גרם יש גם, סך הכל, הוזלה.

עופר פרי: עד 10,000 פריטים, הוזלה של 7%, עד 50,000 פריטים הוזלה של 4%, בין 50,000 ל- 100,000 ייקור של 4%, זה מתאזן.

עופר פרי: כלומר, עד 100,000 יש הוזלה, אז זה לא שחור כמו שהוצג פה.

אברהם פורז: הבנתי את הבעיה והשתכנעתי שאין לה פתרון.

אברהם פורז: אני חושב שהמצב המוצע הוא הפתרון הנכון.

אברהם פורז: צריך לשנות עיוות.

אורי אולניק: בדברי דואר מעבר לים יש בסך הכל הוזלות ב- 5 הסעיפים הראשונים.

אורי אולניק: בשני הסעיפים האחרונים המחיר נשאר זהה.

אברהם פורז: דואר מעבר לים, עד 20 גרם זה הוזלה, מ- 1.60 שקל ל- 1.30.

אברהם פורז: זה בתחרות?

הרצל בר-מג: ודאי שזה בתחרות.

אברהם פורז: למעלה מ- 20 גרם זה היום 2.10 שקלים, היה 2.30 שקלים.

אברהם פורז: מ- 50 עד 100 גרם גם הוזלה.

אברהם פורז: זה נראה בסדר.

אברהם פורז: "משלוח צרור קטן בדרך הים והיבשה" עד 20 גרם, סעיף 2.1 זה אותו שינוי כמו בסעיף 1.

אברהם פורז: אגרת אויר, 1.40 שקל, זה ללא שינוי.

אודי דגן: מה עם מכתבים בדואר אוויר יוצא?

אברהם פורז: זה לא בסמכות הוועדה.

אברהם פורז: לא הביאו אלינו את זה לאישור.

אברהם פורז: משלוח מברק רגיל לאירופה או לארצות הברית, סעיף 4.

אברהם פורז: מה עם שאר העולם?

עופר פרי: עליה של 13%, זה שירות שנבדק ונמצא זול מידי.

עופר פרי: יש 3 קבוצות יעד: אירופה, ארה"ב ושאר העולם.

אברהם פורז: שאר העולם זה ללא שינוי.

אתי בנדלר: יש 2 סוגי טענות, כאלה שזקוקות לאישור הוועדה וכאלה שלא.

אתי בנדלר: דואר אוויר אינו נחשב שירות בסיסי ואילו דואר שנשלח דרך הים כן נחשב לשירות בסיסי, ועליו יש לקבל את אישור הוועדה.

אתי בנדלר: יתכן שיש מקום לשנות את הסיווג של השירותים.

עופר פרי: סך הכל שולחים 6,000 אגרות אוויר בשנה.

אברהם פורז: יכול להיות שלא מתעסקים בזה כי זה דברים קטנים.

אברהם פורז: אבל מכתב בדואר אוויר לחו"ל, זה לא שירות בסיסי?

אברהם פורז: רק איגרת אוויר היא בסיסית?

ראובן ריבלין: אני מציע לוועדה לכתוב לי מכתב, ואני אשקול את זה.

אברהם פורז: משלוח מברק לחו"ל, עלה מ- 31.

אברהם פורז: 60 ל- 36.00 שקלים.

אברהם פורז: טוב, היום יש E-MAIL ופקסים.

ראובן ריבלין: הממשלה קבלה החלטה פה אחד בכל מה שקשור לפתיחת נושא הדואר לתחרות.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים לצאת לדרך.

אברהם פורז: אנחנו נאשר לכם היום את התעריפים ותוכלו לצאת עם זה לדרך.

אברהם פורז: אני מבקש מכם להמתין עוד מעט -

אורי אולניק: החלטת הממשלה מדברת על זה שבמהלך שנת 2002 הולכים לתת היתרים.

אורי אולניק: זה אומר להתעסק עם עשרות ארגונים שנכונים להיכנס לתחום.

אורי אולניק: יש פה מעשה מנהלי מאוד מורכב שכולל הסדרה של ענף שלם.

אורי אולניק: היו בוועדה שתי ישיבות -

אברהם פורז: מה שמדאיג אותי היא העובדה שהתחרות היא רק מעל סכום מסוים ומעלה.

אברהם פורז: נקיים עוד ישיבה בתחילת ספטמבר, ובינתיים זה ייצא לדרך.

אברהם פורז: נקיים חשיבה, לא דברנו על זה בכלל.

אברהם פורז: אמנם האנשים דברו, אבל חברי הכנסת לא דברו ולא חשבו.

אברהם פורז: אנחנו היום במחצית אוגוסט, נתכנס בתחילת ספטמבר ונחשוב רק על הנקודה הזאת, שהתחרות היא מאוד מוגבלת.

הרצל בר-מג: כמו שקיים בכל העולם.

אברהם פורז: אני לא אמרתי שזה רע או טוב, אמרתי שלא הגענו לנקודה.

אברהם פורז: לא יקרה שום דבר אם הוועדה תקיים דיון בעניין בתחילת ספטמבר.

עופר פרי: בינתיים, מידי חודש, נגרם לרשות הדואר נזק של מיליוני שקלים על ידי גופים שמחלקים דואר ומתיימרים להציג רשיון שיש להם לכאורה.

אברהם פורז: אם אתם חושבים שהם פועלים שלא כחוק, תפעילו את החוק.

אברהם פורז: ברשיונות שראיתי כתוב שהם אמורים לשלם סכום מסוים למדינה -

עופר פרי: גם זה לא מבוצע.

אברהם פורז: אז תבצעו.

אברהם פורז: המטריה שמקבלת רשות הדואר על דברי הדואר עד סכום מסוים היא שאלה מאקרו כלכלית חשובה שהתחלנו את הדיון בה ולא סיימנו.

אברהם פורז: אני מבקש מהשר לקיים דיון בתחילת ספטמבר, ובזה נגמור את הסיפור.

ראובן ריבלין: שמעתי את בקשתך.

ראובן ריבלין: אני הייתי זה שבא לפני יו"ר הועדה והוועדה במליאתה ואמרתי שלמרות שאין צורך אפילו בחובת התייעצות עם הוועדה חשובה לי עמדתה, משום שאנחנו הולכים למסלול שמחייב דיון וביקורת ציבורית.

ראובן ריבלין: ראיתי זאת כחובה ציבורית.

ראובן ריבלין: הצגנו בפניכם את המסכת לפיה אנחנו מתכוונים ללכת, ואת כל הפרמטרים והעקרונות שמכוונים אותנו.

ראובן ריבלין: העיקרון הראשון הוא החובה לשמור על יציבותה ואיתנותה הפיננסית של רשות הדואר, שעומדת להפוך לחברה במהלך 2003, כדבר מחויב מהצורך ממתן שירות האוניברסלי שניתן בכל רחבי ארץ ישראל, לכל אזרח.

ראובן ריבלין: בד בבד יש התדפקות על דלתות משרד התקשורת, בדרישה להפעיל את סעיף 50 לחוק הדואר, שמחייב אותי להוציא רשיונות.

ראובן ריבלין: יש טרוניות וגם תביעות משפטיות שאני מחויב לתת להם פתרונות.

ראובן ריבלין: הממשלה במליאתה, בקביעת העקרונות המנחים לתקציב 2003, קבעה בצורה מפורשת את עמדתה לגבי התפתחות התחרות בענף.

ראובן ריבלין: לכן אני מחויב לצאת לדרך.

ראובן ריבלין: אנחנו יוצאים בשבוע הבא במשלחת גדולה של כל אנשי הסלולאר בישראל לביקור בדרום קוריאה.

ראובן ריבלין: אם אדוני רוצה שנתעכב עד השבוע הראשון של ספטמבר, אני אעשה זאת.

אברהם פורז: רק עד אז, משום שהעניין הזה שיש תחרות רק מסכום מסוים הגיע אלינו רק לאחרונה.

אורי אולניק: הצגנו את זה כבר בישיבה הראשונה.

ראובן ריבלין: הצגנו עם עקרונות השוואתיים משבדיה, אנגליה וכל מקום בו הנושא נפתח לתחרות.

ראובן ריבלין: יש גם בעיה שתעמוד במבחן משפטי.

אבשלום הרן: כבוד השר, ראינו בחומר הכתוב ששבדיה המחירים לאזרחים התייקרו מאוד בעקבות התחרות.

אבשלום הרן: זו היתה בדיוק הדוגמה איך לא עושים תחרות.

אבשלום הרן: לצערי, עוד בקדנציות של שרים קודמים, קרו תקלות רבות משום שהרשות המבצעת והמחוקקת לא ישבו וחשבו איך פותרים בצורה הגיונית.

ראובן ריבלין: לכן באתי אליכם, ואני נותן לכם את האפשרות לחשוב.

ראובן ריבלין: זו כבר הישיבה הרביעית.

ראובן ריבלין: נדמה לי שאף פעם לא דנו על הדואר כל כך הרבה כמו בקדנציה שלי.

אברהם פורז: נקיים עוד ישבה בעוד שבועיים, בה נתמקד בנקודה הזאת ונקבל החלטה.

אברהם פורז: בינתיים התקנות מאושרות.

אברהם פורז: תחילתן של תקנות רשות הדואר (תשלומים בעד שירותי הרשות לפי סעיף 37(א) לחוק), התשס"ב-2002 היא מ-1 בספטמבר 2002.

אברהם פורז: מה קורה בתקנות השירות הבולאי?

עופר פרי: יש משלוח של חומר מהשירות הבולאי למנויים של השירות שהוא מתייקר מ- 5.60 ל- 5.90 שקלים.

עופר פרי: עד היום סובסדו.

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: תחילתן של תקנות רשות הדואר (דרכי השירות הבולאי) (תיקון), התשס"ב-2002 היא מ-1 בספטמבר 2002.

אברהם פורז: תודה רבה, הישיבה נעולה.