ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 496, 2002-07-22 13:00

אברהם פורז: שלום לכם, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אברהם פורז: על סדר היום – הצעת חוק של חברי הכנסת אמנון רובינשטיין ונחום לנגנטל בעניין מתקן מגביל מהירות.

גבי בן הרוש: אני מבקש שיושב הראש ייקבע שההצעה הזו מיותרת.

אברהם פורז: נניח שהיתה טעות, מה זה משנה?

גבי בן הרוש: היתה פה חבלה של הנהג במגביל המהירות.

אברהם פורז: יש לכם התנגדות לחוק?

אברהם פורז: החוק אומר שצריך להתקין מתקן מגביל מהירות ולא יירשם רכב חדש אלא אם כן יותקן בו מתקן מגביל מהירות.

גבי בן הרוש: אין שום בעיה, החוק קיים.

גבי בן הרוש: אבל אתם רוצים להפליל פה - -

אברהם פורז: חבר הכנסת לנגנטל, מה החוק הזה משנה לעומת המצב הקיים?

אברהם פורז: האם יש שוני לעומת המצב הקיים?

דנית עזריה: ההצעה שהוצעה באה לשנות את המצב הקיים, משום שהיא באה לקבוע עבירה גם לגבי מתקן שמשבש את פעולת המתקן מגביל המהירות.

דנית עזריה: מסתבר שיש כאלה שמכניסים למגביל המהירות איזשהו מפסק ובמהלך הנסיעה הם לוחצים עליו.

אברהם פורז: כלומר, התקנת משבת במגביל המהירות היא, כשלעצמה, עבירה.

אברהם פורז: והיום זה לא?

קריאות: לא.

אברהם פורז: האם למי שיש היום כזה דבר והוא מקלקל אותו – זה לא נחשב עבירה?

דנית עזריה: אם הוא מזיק לרכוש של עצמו, לא - -

אתי בנדלר: רציתי להודיע שעמדנו בקשר טלפוני וסיכמנו, אם המציעים יסכימו, על תיקונים בנוסח.

נחום לנגנטל: תהיה פה בעיה לגבי הבעל, ואת זה צריך לחדד.

נחום לנגנטל: לגבי הנהג זה פחות או יותר מוסדר.

נחום לנגנטל: אני מבין שגבי בן הרוש מתנגד לחידוש שבהצעה, שאומר שאם בעל הרכב נותן לאדם לנהוג ברכב, כאשר הוא יודע שלא מותקן בו המכשיר אז גם העונש חל עליו.

נחום לנגנטל: זה מה שהוא יודע שיקרה.

דנית עזריה: גם היום זה כך, לפי תקנה 162 לתקנות התעבורה.

דנית עזריה: תקנה זו קובעת אחריות על בעל הרכב.

דנית עזריה: הוא חייב לדאוג לכך.

אברהם פורז: במה הצעת החוק הזו משנה את המצב המשפטי לעומת המצב הנוכחי?

אמנון רובינשטיין: קודם כל, זה מעלה את הדברים לדרגה של חוק.

אמנון רובינשטיין: זה חשוב מאד, כי זה באמת פיקוח נפש.

אמנון רובינשטיין: דבר שני – זה מטיל חובה, גם בחידוש רישוי וגם חובה על בעל הרכב.

דנית עזריה: אנחנו אמרנו שגם קודם לכן היתה אחריות על בעל הרכב, לפי תקנה 162 שקובעת: "בעל הרכב, או מי שהרכב נמצא בשליטתו, לא יורה ולא יניח לנוהג באותו רכב לנהוג בו ולהעמידו לאחריותו שלא בהתאם לתקנות שהותקנו לפי הפקודה".

דנית עזריה: זאת אומרת שגם בעל הרכב חייב בקיומן של הוראות תקנה 364 ה'.

נחום לנגנטל: ואם לא?

דני עזריה: אפשר להעמיד אותו לדין.

אמנון רובינשטיין: אבל אמרו לנו שלא היו העמדות לדין.

אמנון רובינשטיין: שמואל הרשקוביץ ממשרד התחבורה יזם את זה.

דנית עזריה: האמת היא שלא היתה העמדה לדין בגלל בעיה של המשטרה מבחינת האכיפה.

דנית עזריה: היתה לנו בעיה לקבוע שבאמת לא הותקן מגביל מהירות או שהמתקן לא תקין.

דנית עזריה: היינו בודקים את זה רק לפי הטכוגרף, כשהיינו מוצאים שהמהירות היתה מעל למותר.

דנית עזריה: אם היום תהיינה הוראות שתאפשרנה לנו את זה - -

נחום לנגנטל: זה החידוש כאן.

דנית עזריה: עכשיו גם בטסט תהיה אפשרות לבדוק.

שמואל בן ארי: צריך לברך על החוק ועל התקנות שיש היום.

שמואל בן ארי: בסך הכל, ההספקים של כלי הרכב הכבדים בעולם הולכים וגדלים.

שמואל בן ארי: יכלו להגיע למהירויות מאד גבוהות בגלל יחסי ההעברה בתיבת ההילוכים בסרן האחורי.

שמואל בן ארי: לכן אירופה באה עם תקנה, ומדינת ישראל מייד לקחה את התקנה הזו גם כן.

שמואל בן ארי: נדמה לי שחבר הכנסת נחום לנגנטל היה אז מנכ"ל משרד התחבורה.

שמואל בן ארי: התקנות באירופה קבעו שלאוטובוס אסור לנסוע במהירות של למעלה מ- 100 קמ"ש ולמשאית אסור לנסוע במהירות גדולה מ- 85 קמ"ש.

שמואל בן ארי: עכשיו צריך לראות את המגבילים, לחלק אותן לשלוש קבוצות.

שמואל בן ארי: יש קבוצה שהיתה לפני התקנות באירופה.

שמואל בן ארי: גם אנחנו, ב "אגד", הכנסנו את המגבילים כבר משנת 94.

אברהם פורז: אני נוסע לפעמים במהירות של 110 קמ"ש ונעקף על ידי אוטובוס.

שמואל בן ארי: זה יכול לקרות באוטובוסים ישנים יותר, מלפני שנת 92.

שמואל בן ארי: הם יכולים להגיע ל- 116 קמ"ש.

שמואל בן ארי: מגבילי מהירות מאותו דור ישן ניתן היה לנתק בקלות.

שמואל בן ארי: אני אעבור לדור השלישי, ואז אתמקד בדור הביניים.

שמואל בן ארי: בדור השלישי אין אפשרות, למעשה, לבטל את מגביל המהירות ברכב.

שמואל בן ארי: אלה כלי רכב שבהם בקרת המנוע מפוקדת מחשב.

שמואל בן ארי: יש קופסה בתוך הרכב, והמחשב הזה מכויל אצל יצרן הרכב, אי אפשר לקבל מהירות גבוהה יותר מ- 100 קמ"ש במחשבים האלה.

שמואל בן ארי: יש דור ביניים שבהם אם הנהג מוציא את הפיוז של אותה מערכת אלקטרונית שמגבילה לו את המהירות, הוא יכול לנסוע בכל מהירות מכנית, ואז זה דור הביניים הבעייתי.

אברהם פורז: זה עובד בשיטה של cruise control?

שמואל בן ארי: בדיוק בשיטה הזו, אבל ללא הגז.

שמואל בן ארי: אין שם את התאוצה.

שמואל בן ארי: בטיפוס בעליה הוא לא נותן לבד גז במקביל למהירות.

שמואל בן ארי: הוא רק מגביל לא לעבור את המהירות המותרת.

שמואל בן ארי: אני מסתכל היום על משאיות ואוטובוסים חדשים.

שמואל בן ארי: הם כבר לא עוברים את ה- 100 קמ"ש.

גבי בן הרוש: הם לא מדברים פה על המהירות.

גבי בן הרוש: הם מדברים על האחריות.

שמואל בן ארי: אני אגיע לזה.

שמואל בן ארי: לכן – בדור החדש, לא בעל הרכב ולא הנהג ברכב יכולים למעשה להתערב בשיקולים של אותו מחשב שנוצר בבית החרושת.

שמואל בן ארי: בדור הביניים ובדור הראשון – נהג יכול לעקוף את המערכת.

שמואל בן ארי: בעל הרכב גם לא יידע מהעניין.

שמואל בן ארי: וכאן אני מגיע לנושא של אחריות בעל הרכב.

שמואל בן ארי: "אגד" הוא קואופרטיב בעל 4,000 חברים.

שמואל בן ארי: כל חבר קואופרטיב הוא למעשה אחד מבעלי הרכב.

שמואל בן ארי: אז איך מסתכלים על כל הקואופרטיבים במדינת ישראל?

שמואל בן ארי: יש קואופרטיבים לתעבורה, להובלה כבדה.

שמואל בן ארי: יש בעיה על מי להטיל את האחריות – על המנכ"ל, כאשר כל נהג מהשורה יכול לעבור את העבירה?

אברהם פורז: אז מה קורה?

אברהם פורז: הנהג יאמר שבעל הרכב שינה, ובעל הרכב יתנער.

שמואל בן ארי: לנהג צריכה להיות אחריות מוחלטת.

אברהם פורז: אתה נהג מנוסה, כאשר אתה נוהג ברכב כזה אתה יכול להבחין בכך שהמערכת לא עובדת?

שמואל בן ארי: בהחלט כן.

שמואל בן ארי: ברגע שאתה עובר בכביש, במיוחד כביש ישר, אם אתה מצליח לעבור את ה- 100 קמ"ש המשמעות היא שהמערכת לא עובדת.

שמואל בן ארי: מבחינים בזה מיידית, לא צריכים להיות גאונים בשביל זה.

שמואל בן ארי: כל נהג מודרך בזה.

אברהם פורז: השאלה היא כזו: נניח שנהג של משאית יצא מאיזשהו מפעל, בתחילת משמרת, ואחרי נסיעה של חצי יום בתוך העיר הוא יוצא לכביש בין עירוני ואז הוא מגלה שהמערכת לא פועלת.

אברהם פורז: מה קורה אז?

אברהם פורז: הרי עצם הנסיעה בלי המכשיר היא עבירה, גם אם תפסו אותו במהירות של 50 קמ"ש.

שמואל בן ארי: אבל הרי לא יעצרו אותו אם הוא לא יעבור את המהירות המותרת.

אברהם פורז: אני לא יודע, אולי מעמידים משאיות כאלה בצד, בבדיקה יזומה?

נחום לנגנטל: זה דומה למקרים שמעמידים אנשים מהמאפיה למשפטים על עבירות מס.

נחום לנגנטל: יש בעיה לגבי ההרשעה בנושא המהירות.

נחום לנגנטל: אתה עוצר אותו על כך שהוא נוסע בלי המכשיר, וזה, כשלעצמו, יכול להוות עבירה.

אברהם פורז: הבעיה היא כזו: אם אתה רוצה להטיל על הנהג, הוא יכול לטעון שהוא גילה שהמכשיר לא עובד רק באמצע הנסיעה.

קריאה: שהשופט יחליט.

אברהם פורז: מדוע לנו לעשות הסדרים שבאופן מובנה יש בהם כשל, ואי אפשר ליישם אותם?

חיים קוז'יבלו: אין דבר כזה שנקרא "כיול טכוגרף".

חיים קוז'יבלו: הרכב לא יעבור טסט ללא כיול הטכוגרף, והכיול שם מוכתב בהתאם למהירות המותרת של אותו אוטובוס.

חיים קוז'יבלו: אם הוא מוגבל למהירות של 100 קמ"ש, הוא לא יוכל לעבור את המהירות הזו.

חיים קוז'יבלו: זה רשום בטסט, וזה מופיע עם רשיונות הרכב בכל אוטובוס, וכל שוטר יכול לבדוק את הדבר הזה.

חיים קוז'יבלו: הנהג עצמו לא יוכל לעבור את המהירות.

חיים קוז'יבלו: במידה והנהג עבר את המהירות – בדיקה של שוטר לא תוכל לדעת - -

אברהם פורז: אתה מביא אותנו לדרך שלא מעניינת אותנו.

אברהם פורז: אנחנו מתעניינים בשאלה מה דינו של מי שנוסע עם מכשיר כזה לא תקין.

חיים קוז'יבלו: אף שוטר לא יוכל לדעת את זה אם הנהג לא יעבור את המהירות, בפועל.

אברהם פורז: למה?

אברהם פורז: בבדיקה יזומה, בהנחה שמשרד התחבורה יעמיד בצד ניידת בדיקה, וציוד מתאים.

אתי בנדלר: השאלה היא האם אנחנו מדברים כאן על אחריות קפידה או לא.

אברהם פורז: האם לפני שהוא נוסע במהירות מופרזת הוא לא יכול לגלות את המכשיר?

שמואל בן ארי: לפני שהוא נוסע – לא.

אברהם פורז: האם הניתוק שלו הוא פעולה פשוטה של הוצאת פיוז או שזה טעון חיווט שונה?

שמואל בן ארי: גם וגם.

שמואל בן ארי: תכנות שונה.

שמואל בן ארי: בדור הביניים זה עניין של תכנות, בדור הראשון זה מעין פיוז, כי זה מערכת אלקטרונית על גבי מערכת מכנית.

שמואל בן ארי: פשוט מנטרלים את המערכת האלקטרונית.

שמואל בן ארי: בחדשים – לא ניתן לשינוי.

אברהם פורז: בהנחה שיש איסור על הוצאת מערכת כזו מכלל שימוש – מה הבעיה לקבוע שיש אחריות גם לנהג ברכב וגם לבעל הרכב, זולת אם הוכיח שהעבירה נעברה שלא בידיעתו?

יפעת רווה: בנוסח שהצענו אנחנו חושבים שהניסוח "בעל הרכב אחראי" זה לא ניסוח פלילי, כי זה משהו אמורפי, אז ניסחנו זאת : "לא ירשה בעל רכב".

יפעת רווה: "לא ירשה..." זה ניסוח שקיים בפקודת התעבורה בכמה מקרים.

יפעת רווה: השארתי את זה בשתי חלופות – אם בעל הרכב לא ירשה, או בכלל – לא ירשה אדם, כי יכול להיות שלחברה מסוימת יש קצין רכב, וכן הלאה.

יפעת רווה: מכל מקום, אם בעל הרכב לא מרשה זה אומר שהוא עושה משהו אקטיבי כדי להרשות, כדי להפר את הדבר הזה.

אברהם פורז: אבל בואי נניח דבר כזה – הנהג איננו בעל הרכב.

אברהם פורז: הרכב הוא של קואופרטיב, של גוף גדול, וכדומה.

אברהם פורז: הוא נתפס בבדיקה יזומה, מבלי לעבור על המהירות, או על עבירה אחרת מלבד מהירות.

אברהם פורז: האם זו אחריות מוחלטת?

יפעת רווה: כיוון שהעבירה הזו, גם המקורית וגם בתקנות, היא משנת 96, לדעתי זו לא עבירה של אחריות קפידה, ואז צריך להוכיח יסוד נפשי.

יפעת רווה: אבל גם אם זה היה עבירה של אחריות קפידה, בסעיף 22 לחוק העונשין נאמר שגם בעבירה של אחריות קפידה הנהג יכול להוכיח שהוא לא התרשל.

יפעת רווה: יש לו הגנה.

אתי בנדלר: למרות שההגנה הזו, בעבירות תעבורה, בלתי ניתנת להפרכה.

יפעת רווה: היא קשה, זה נכון.

יפעת רווה: דווקא זה נראה לי מקרה שניתן להשתמש בו להגנה.

יפעת רווה: הרי אין דרך להיכנס לו לראש.

יפעת רווה: בסך הכל זה נראה לי איזון שהוא די בסדר.

אבי גלנצר: אני מאגוד מכוני הרישוי.

אבי גלנצר: קודם כל, בבדיקה יזומה בצדי הכבישים אי אפשר לבדוק אם המתקן הזה פועל, ואם הוא פועל טוב או לא.

אבי גלנצר: הבדיקה היחידה שנעשית היא במכוני הרישוי, על גבי דינמומטר.

אבי גלנצר: מאיצים את הרכב, נותנים לו "פול גז" ואז רואים אם הוא עובר.

אבי גלנצר: הגלילים - -

אברהם פורז: גלילים כאלה אפשר לשים גם בצדי הדרכים, לא?

אבי גלנצר: זה מתקן כבד ועצום.

אבי גלנצר: מאד קשה לבדוק את זה.

אבי גלנצר: זה נבדק במכוני הרישוי.

אבי גלנצר: בצדי הדרכים אין אפשרות לבדוק את זה.

אברהם פורז: האם יש אפשרות לבדוק את זה באיזושהי דרך אחרת, טכנולוגית, בצדי הדרך?

אברהם פורז: איך האירופאים מתמודדים עם דבר כזה?

אבי גלנצר: האירופאים גם לא בודקים את זה במבחני רישוי רגילים.

שלמה בן ארי: מאז 99 נכנסה תקנה.

שלמה בן ארי: מאז אין יותר.

אבי גלנצר: אנחנו בעצם המדינה היחידה בעולם, עד כמה שידוע לי, שבה בודקים את מהירות הרכב על דינמומטר.

אבי גלנצר: באף מדינה לא מבצעים את הבדיקה הזו.

אבי גלנצר: מצד שני, אני רוצה לומר שלפי הניסיון שלי במכוני הרישוי, חייבת להיות איזושהי אחריות של בעל הרכב על הרכב שלו.

אבי גלנצר: אגיד מדוע.

אבי גלנצר: באים נהגים, גם לטסטים, והם יודעים שהרכב אינו בסדר.

אבי גלנצר: בעל הרכב אומר להם: קחו את הרכב וסעו.

אבי גלנצר: באיזה שהוא מקום צריכה להיות חובה של בעל הרכב.

אבי גלנצר: אני לא יודע מה קורה בקואופרטיב, אבל אני יודע שיש גם נהגים פרטיים - -

גבי בן הרוש: אתם בכזו קלות דעת מפנים אל בעל הרכב.

גבי בן הרוש: נתתי לכם נייר, ולאף אחד מכם אין סבלנות לקרוא 4 דפים.

אברהם פורז: נתת לנו את הדפים לפני תחילת הישיבה.

אברהם פורז: אתה רוצה שתוך כדי הישיבה נקרא 4 דפים?

גבי בן הרוש: אני מצטער, קיבלתי את הצעת החוק רק לפני כמה ימים.

גבי בן הרוש: אני נותן מקרה קלאסי של חברת הובלה שהתלוננה על חבלה במגביל המהירות של הנהג.

גבי בן הרוש: משרד התחבורה הפנה את חברת ההובלה למשטרה.

גבי בן הרוש: המשטרה פותחת תיק, וסוגרת אותו.

גבי בן הרוש: הנהג יוצא נקי.

גבי בן הרוש: בכל יום יוצאים 100 נהגים לעבודה.

גבי בן הרוש: האם אתם דורשים ממני לבדוק את כל מגבילי המהירות?

גבי בן הרוש: הנהגים עובדים על רכב חדיש.

גבי בן הרוש: התקנות מחייבות ואנחנו עומדים בסטנדרט הזה.

יפעת רווה: זה לא ייכנס לסעיף במובן הזה.

נחום לנגנטל: אנחנו לא יכולים לקבל את זה שאתם לא תהיו אחראים בכלל.

יפעת רווה: אם הוא לא מודע – הוא לא אחראי.

גבי בן הרוש: איך אני יכול להיות מודע?

גבי בן הרוש: הנהגים צמודים לרכבים.

נחום לנגנטל: אז תגיד את זה בבית המשפט.

אתי בנדלר: לא, לא תוטל עליך אחריות מלכתחילה, לפי ההצעה המשופרת.

יפעת רווה: אני קוראת: "1.

יפעת רווה: בפקודת התעבורה...

יפעת רווה: לפני ההגדרה "רכב" יבוא: "מיתקן מגביל מהירות" – וכאן שילבנו את ההגדרה של המציעים: "...

יפעת רווה: מכשיר מסוג שנקבע בתקנות, המותקן ברכב לפי הוראות פקודה זו, ומיועד להגביל את מהירות הנסיעה ברכב כפי שנקבע בתקנות".

יפעת רווה: נוספה עבירה פלילית – "11.

יפעת רווה: משבש פעולתו התקינה של מיתקן מגביל מהירות שהותקן ברכב לפי הוראות סעיף 65א'...."

אברהם פורז: זו לא עבירה חלוטה, זו עבירה של mens rea, "משבש ביודעין".

יפעת רווה: כן.

יפעת רווה: זו גם עבירה חדשה.

יפעת רווה: זה לא קיים עד כה.

יפעת רווה: אני ממשיכה: " 65א.

יפעת רווה: לא יירשם רכב מסוג שנקבע בתקנות, לא יחודש רשיון לרכב כאמור.

יפעת רווה: .." – הכוונה לטסט – "...

יפעת רווה: לא ינהג אדם.." וכאן יש שתי חלופות "ולא ירשה..." או "...

יפעת רווה: ובעל הרכב או מי שהשליטה על הרכב בידו לא ירשה לאחר..." "לנהוג ברכב כאמור אלא אם כן הותקן בו מיתקן מגביל מהירות, והמתקן תקין".

אברהם פורז: מתי אתם משתמשים ב "בעל הרכב" ומתי ב "מי שהשליטה על הרכב בידו"?

יפעת רווה: בדקנו בפקודת התעבורה.

יפעת רווה: יש שני נוסחים.

אברהם פורז: אני מציע "בעל השליטה על הרכב".

אברהם פורז: זה יותר טוב.

נחום לנגנטל: אני רוצה להבין דבר אחד, שלי הוא מאד חשוב.

נחום לנגנטל: אני מדבר על אדם שיש לו 4 כלי רכב, והוא רוצה שהם יעבדו מהר.

נחום לנגנטל: הוא מורה לנהגים לנסוע על 120 קמ"ש.

נחום לנגנטל: הנהג מסכן, אין לו ברירה.

נחום לנגנטל: הוא עולה על הרכב ומבצע את העבירה.

אתי בנדלר: שניהם.

נחום לנגנטל: האם לפי התיקון שלכם אפשר יהיה גם לתבוע את בעל הרכב?

יפעת רווה: אם הוא הרשה לאדם אחר לנהוג ברכב - -

אברהם פורז: ובסוגריים – ביודעין.

נחום לנגנטל: מה יקרה בוויכוח התמידי כאשר תופסים אותם- כאשר הנהג יאמר שבעל הרכב הורה לו לנסוע ככה?

יפעת רווה: צריך יהיה להוכיח.

יפעת רווה: אם יסתבר, למשל, שכל מגבילי המהירות בחברה לא פועלים, זו יכולה להיות ראיה לכך שהבעלים אשמים.

יפעת רווה: צריך להוכיח את זה.

אברהם פורז: רבותיי, לקריאה ראשונה זה מניח את הדעת.

אברהם פורז: ההצעה הזו אומרת שלא נוהגים בלי טכוגרף, ולא מרשים לאחרים לנהוג במהירות.

אברהם פורז: זה מספיק טוב בשביל קריאה ראשונה.

אברהם פורז: אחרי הקריאה הראשונה נעשה מקצה שיפורים.

אתי בנדלר: אנחנו הכנסנו כל מיני אלמנטים שחשבנו שלא ראוי שהם יהיו בחקיקה הראשית.

אתי בנדלר: זאת אומרת, הנורמה העיקרית נקבעת בפקודה.

אתי בנדלר: אבל, למשל, על איזה סוגי מכוניות זה יחול?

אתי בנדלר: – חשבנו שלציין כאלה דברים בחקיקה ראשית, שזה חל על טיולית שמשקלה לפחות 10 טון, זה לא לעניין.

אתי בנדלר: זה צריך להיות בתקנות.

אהוד קפלנסקי: השאלה היא האם תקנה 364 עוד נשארת.

יפעת רווה: עקרונית היא עונה על חלק מהדברים, כי היא אומרת על מה זה חל.

יפעת רווה: אני חושבת שמשרד התחבורה יצטרך לבדוק את התקנה ולהתאים אותה לכך שיש אחריות גם על בעל הרכב.

גבי בן הרוש: אני לא מבין מה התקנה נותנת.

גבי בן הרוש: בצה"ל הביאו מובילי טנקים.

גבי בן הרוש: נתנו הגבלה לגבי הטורים, בגלל המנוע.

גבי בן הרוש: מעבר ל- 2400 היה זמזם שמתריע שאסור לך לעבור.

גבי בן הרוש: מה עשו הנהגים?

גבי בן הרוש: – פשוט סובבו את המפתח, את המערכת החשמלית, ונסעו.

גבי בן הרוש: אני צריך לעמוד לדין על כך?

יפעת רווה: לא.

אברהם פורז: אלא אם כן יוכח שידעת.

אברהם פורז: נטל ההוכחה היא על התביעה, לא עליך.

אברהם פורז: אנחנו נבקש תוך שבוע ימים מהאוצר הערכה לגבי עלות תקציבית.

אברהם פורז: האם לדעת המציעים יש עלות להצעת החוק?

אמנון רובינשטיין: יש חיסכון בהצעת החוק.

אמנון רובינשטיין: בדלק ובחיי אדם.

אתי בנדלר: יש שני דברים שצריכים להתייחס אליהם עכשיו.

אתי בנדלר: אלף, האם יש עלות, ואם כן – האם זו הצעת חוק תקציבית.

אמנון רובינשטיין: אבל אם יש הסכמת ממשלה זה לא חל.

אהוד קפלנסקי: אני מבקש לחדד נקודה מסוימת – תקנה 364 מדברת על כלי רכב החל משנת ייצור 96.

אהוד קפלנסקי: אם ממשיכים באותו נוהל, אין לנו בעיה עם הדבר הזה.

אהוד קפלנסקי: אם אנחנו משנים את 364, המשמעות – לפחות מבחינת הארגון שלנו, היא עשרות מיליוני שקלים.

אהוד קפלנסקי: לכן אנחנו רוצים שהנקודה הזו תובהר.

אהוד קפלנסקי: התקנה כרגע לא מתייחסת לשנה מסוימת.

אהוד קפלנסקי: תקנה 364 מתייחסת לשנת 96.

יפעת רווה: לא, לא.

יפעת רווה: 96 יישאר.

דן לינק: אני מבקש להעיר הערה, בהתייחס למה שאמר סא"ל קפלנסקי.

דן לינק: העמדה של מנהל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים היא שאוטובוסים מכל שנה, גם לפני 96, יחויבו במגביל מהירות, אבל מכיוון שזה נוגע לתקנה, ולא לשינוי שמדובר עליו כאן, מדובר כנראה - -

שמעון אברהם: אני אומר שיש עלות, אבל לא לתקציב המדינה, אלא לבעל הרכב.

שמעון אברהם: אנחנו, בתהליך המבחן התקופתי, פעם בשנה, בודקים את הכיול, וזה עולה כסף.

יפעת רווה: זה קיים גם היום.

גבי בן הרוש: אני רוצה להבין אם אתם מדברים על אוטובוס שהוא בעל 10 טון ורכב מסחרי - -

נחום לנגנטל: מחקו לנו את זה.

אתי בנדלר: זה יהיה בתקנות.

גבי בן הרוש: אני מדבר על קבוצה מ- 4 טון ומעלה.

יפעת רווה: אבל לא מתייחסים לזה בחוק, זה נמצא בתקנות.

אברהם פורז: אנחנו מאשרים את החוק לקריאה ראשונה.

אברהם פורז: המציעים סבורים שאין לו עלות תקציבית.

אברהם פורז: משרד האוצר ייתן לנו תוך שבוע ימים הערכה תקציבית.

נחום לנגנטל: בכל מקרה זה בהסכמת ממשלה.

אמנון רובינשטיין: העלות התקציבית תלויה במשרד התחבורה, לא בנו.

אברהם פורז: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.