ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 485, 2002-06-26 09:00

אברהם פורז: אני פותח את ישיבת הוועדה.

אברהם פורז: על סדר היום – צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (יבוא רכב ומתן שירותים לרכב).

אברהם פורז: זו לא הישיבה הראשונה, היו ישיבות קודמות בעניין.

אברהם פורז: יש לפנינו מכתב מהמועצה לצרכנות.

אברהם פורז: מה עמדתכם?

יוסי ברג: אנחנו, כמובן, בעד פתיחת השוק לתחרות, והתקנות הן בכיוון הנכון.

יוסי ברג: הבעייתיות הגדולה בהן, לטעמנו, היא שהן מנציחות חובה מאד בעייתית לקיום קשר של יבואן עם יצרן, כאשר הדרישה הזו פוגעת באופן בסיסי בסיכויים של פתיחת השוק לתחרות.

יוסי ברג: די היה, לטעמנו, לצורך המוצע, בחיוב קשר עם סוכן מורשה.

אברהם פורז: מה זה "סוכן מורשה" לטעמכם?

יוסי ברג: זה סוכן שמביא את האישורים המאומתים כדין, שיש לו קשר עם היצרן, והוא עומד בסטנדרטים הנדרשים על ידי משרד התחבורה.

אברהם פורז: אתה עדיין חושב שהיבואן הזה או היבוא המקביל צריך להיות מישהו שקשור ליצרן?

אברהם פורז: הוא צריך תעודה מהיצרן?

יוסי ברג: אני עדיין חושב שזה מישהו שצריך לעמוד בסטנדרטים.

יוסי ברג: איך משרד התחבורה יוודא אותם?

יוסי ברג: – אני מניח שיהיו כללים.

אברהם פורז: אבל זה מסוג הדברים.

אברהם פורז: התביעה שלכם שהוא יהיה קשור עם היצרן, למשל - -

יוסי ברג: התביעה שלנו היא שזה לא יהיה אך ורק היצרן.

יוסי ברג: אנחנו מוכנים, אם הדרישות של הבטיחות והאיכות דורשות את זה, שלגורם שמייבא יהיה קשר עם גורם הביניים, אבל לא מהיצרן במישרין.

יוסי ברג: אני חוזר ומבהיר: הדרישה שהיבואן יקנה ישירות מהיצרן היא פסולה, בעינינו, משום שהיא מאד בעייתית.

יוסי ברג: אם, לעומת זאת, היבואן יקנה מגורם אחר שקשור ליצרן – זה מפחית מהבעייתיות.

צבי יוזנט: צבי רמות, שהיה יושב ראש המועצה הישראלית לצרכנות היה חבר בוועדה.

אברהם פורז: זה עדיין לא אומר שום דבר.

צבי יוזנט: כל אחד יבוא וישנה?

צבי יוזנט: ישבו שם הממונה על הגנת הצרכן במשרד המסחר והתעשייה, המועצה לצרכנות היתה מיוצגת, אמנון נויבך, ובסך הכל זו עמדה חדשה שלכם, שאנחנו גם לא מבינים אותה.

צבי יוזנט: הנציגים שלכם בוועדה דיברו אחרת וחתמו אחרת.

אברהם פורז: ממשרד התמ"ס קיבלנו גם מכתב, מהיועץ המשפטי.

יצחק קמחי: אני יודע שהוא שלח.

יצחק קמחי: לי אין את המכתב, לצערי.

אברהם פורז: אתה מודע לתוכנו?

יצחק קמחי: כן.

אברהם פורז: מי מטעמכם יסביר את עמדתכם?

יצחק קמחי: לצערי, כיוון שהוא לא כאן, ולי אין את המכתב לפניי, יהיה לי קשה לעשות זאת.

יצחק קמחי: אני יודע שהמכתב היה לפני חברי הוועדה כבר בישיבה הקודמת, ונדמה לי שהוא הוסבר אז.

אברהם פורז: בכל מקרה, המשפט האחרון שכתוב אומר: "לאור האמור לעיל, אנחנו מתנגדים לאישור הצו במתכונתו הנוכחית".

חוה בן ארי: במתכונתו המתוקנת הנוכחית?

אברהם פורז: לא נאמר "מתוקנת".

חוה בן ארי: כי את הנוכחית אנחנו גם רוצים לשנות.

צבי יוזנט: אנחנו כבר חוזרים על הדברים.

צבי יוזנט: בפרוטוקול של הישיבה האחרונה יש את כל הטיעונים בעד ונגד.

צבי יוזנט: הוועדה הזו קמה כי משרדי הממשלה, משרד האוצר, משרד התחבורה – חשבו שצריך לשנות את הסטטוס שקיים היום.

צבי יוזנט: עד היום המדינה אינה מאפשרת שיהיו מספר יבואנים למותג אחד.

צבי יוזנט: גם אם יצרנים רצו – והיו אצלי ואצל חוה בן ארי יצרנים שרצו להסמיך יבואנים נוספים לאותו מותג – החוק אסר עליהם.

צבי יוזנט: הם לא יכלו לעשות את זה.

צבי יוזנט: ואז החלטנו שצריך לעשות איזושהי רביזיה ולפתוח את הענף.

צבי יוזנט: הענף הוא גדול.

צבי יוזנט: כל רפורמה מתחילה בתהליך, וצריך לבדוק את העניין אחרי פרק זמן מסוים, לראות האם הפירות התקבלו, ואם לא – הולכים לשלב ב', לשנות כיוון.

צבי יוזנט: בוועדה הזו היו גם אנשי אגף התקציבים, הממונה על הכנסות המדינה, אגף המכס, משרד המסחר והתעשייה, המועצה הישראלית לצרכנות, הממונה על הגנת הצרכן במשרד המסחר והתעשייה, אמנון נויבך, שהוא כלכלן בכיר, בלתי תלוי.

צבי יוזנט: הוא ישב בראש ועדת משנה שקבעה האם צריך להיות קשר או לא, ובדקו את זה במשך חצי שנה.

צבי יוזנט: יושב ראש המועצה לצרכנות, צבי רמות, בדק בזמנו מה ההשלכות שתהיינה על הצרכן עצמו, האם זה לטובת הצרכן או לא, ואיפה אנחנו בודקים את עצמנו בסייגים.

צבי יוזנט: בסופו של עניין ההצעה שהתגבשה היתה על דעת משרד התחבורה, על דעת משרד האוצר, על דעת משרד המסחר והתעשייה.

צבי יוזנט: תראו מה קרה – ואני לא מאשים אף אחד, אני רק מציין את העובדות: הייתי יושב ראש הוועדה.

צבי יוזנט: את העבודה שלנו גמרנו בשנת 99.

צבי יוזנט: המלצנו שהרפורמה תיכנס לתוקף, ואחרי שנתיים קבענו מדדים איך בודקים אם היא צלחה או לא, ואיזה שינויים צריך לעשות.

צבי יוזנט: בעצם, אם היא היתה מאושרת במתכונת ההיא, היום היינו בשלב השלישי.

צבי יוזנט: העובדות הן שבשנת 99 נגמרה העבודה של כל הוועדה.

צבי יוזנט: אנחנו היום בשנת 2002, וכבר היינו צריכים להגיע לרפורמה שלב ב', ואנחנו דנים אם בכלל צריך או לא צריך, ואיך יהיה.

צבי יוזנט: כל מסע צריך להיפתח בצעד.

צבי יוזנט: אנחנו רוצים לפתוח את זה בצורה מושכלת, על דעת כל הגורמים שבדקו את העניין.

צבי יוזנט: לכן אני חושב שצריכים לעשות את מה שהממשלה מציעה – לפתוח את העניין.

צבי יוזנט: אנחנו מוכנים לבוא ולדווח לוועדה מה קרה, במקום בעוד שנתיים – בעוד שנה וחצי.

צבי יוזנט: אנחנו מוכנים לעמוד בביקורת ציבורית, אבל צריכה להיות פתיחות ומה שיותר מהר, אחרת אנחנו מנציחים מצב קיים שאף אחד לא רוצה אותו, ומכורח הנסיבות הוא כבר נמשך 3 שנים סתם.

ויצמן שירי: היות והוועדה הזו קמה וב- 99 סיימתם והוצאתם המלצות, ואתם חשבתם ללכת לאיזושהי רפורמה, אז יכול להיות שצריך לקבל את מה שהוא אומר.

ויצמן שירי: אבל אני, בו זמנית, מסתובב עם תחושה מסוימת ועם תוכנית, שהיתה מונעת חלק גדול מהוויכוחים אפילו בין היבואנים.

ויצמן שירי: הרי בסופו של דבר, התוצאה הסופית היא הצרכן.

ויצמן שירי: זה לא הקטע של היבואנים ולא הקטע של נותני השירותים, אלא בעיקר – הצרכן.

ויצמן שירי: אני העליתי את העניין ודיברתי על כך גם עם מנהל המכס.

ויצמן שירי: אם באים עם רפורמה- בואו נלך למשהו מאד גדול.

ויצמן שירי: הרי היום המיסוי על כלי רכב הוא בערך 120 או 126 אחוז - -

קריאה: 128 אחוז.

קריאה: וכלי רכב מיפן – עוד 8 אחוז.

ויצמן שירי: נלך לתוכנית.

ויצמן שירי: ברפורמה מדברים על קדימה, על טובת הצרכן.

ויצמן שירי: נלך לתוכנית.

ויצמן שירי: היות והכנסות ממסים על רכב במדינת ישראל זה בערך 8 מיליארד שקלים, נלך לתוכנית בת חמש שנים.

ויצמן שירי: נתחיל את התוכנית כבר בשנה הקרובה.

ויצמן שירי: נחליט שבכל שנה אנחנו מפחיתים במיסוי 1.6 מיליארד שנים, ואז זה יוריד חלק גדול מהלחצים.

ויצמן שירי: אסביר במה מדובר.

ויצמן שירי: האקוויוולנט של הדבר הזה, כדי לא לגרום לנפילה בגביית מסים במדינת ישראל – נעלה את מחיר הדלק.

ויצמן שירי: מה יקרה אז?

ויצמן שירי: – אחרי חמש שנים אנשים יקבלו מכוניות בחצי מהמחיר, הפחת שלהם יהיה חצי מהפחת שיש היום, מבחינת ההפסד.

ויצמן שירי: הביטוחים שלהם יעלו 50%, למדינת ישראל לא ייגרם נזק - -

נחום לנגנטל: לפי התוכנית הזו צריך יהיה להעלות את מחיר הדלק באלף אחוזים.

ויצמן שירי: לא, לא, בכלל לא.

ויצמן שירי: תקשיב.

ויצמן שירי: אני לא אומר סתם דברים.

ויצמן שירי: יהיו פחות מכוניות על הכבישים, כי אם מישהו צריך לנסוע מחיפה לתל אביב והוא צריך לנוסע לבד – הוא יעשה את החשבון הפשוט ויעלה על הרכבת, אבל אם הוא יהיה צריך לנסוע עם המשפחה – יהיה כדאי לו לנסוע עם המכונית.

ויצמן שירי: ייסעו עם מכוניות יותר בטוחות, חדשות יותר.

ויצמן שירי: תחלופת המכוניות תהיה הרבה יותר גבוהה, ואז, מה שיקרה – אחרי חמש שנים - -

נחום לנגנטל: מה שחבר הכנסת הירשזון אומר – בו נעצור עם מה שצבי יוזנט מביא היום.

ויצמן שירי: אני אומר: לא.

ויצמן שירי: שיבואו בעוד שנה עם תוכנית.

ויצמן שירי: מחיר הדלק יעלה, אבל לא באלף אחוז.

ויצמן שירי: אני מעריך שיעלו את מחיר הדלק מקסימום ב- 50%.

ויצמן שירי: זה מה שמשלמים באירופה.

ויצמן שירי: לעומת זאת, אין סיבה שמי שנוסע 1000 ק"מ בחודש ישלם את אותו מחיר על הרכב.

ויצמן שירי: אחד שנוסע 1000 ק"מ בחודש צריך לשלם 120 אלף שקלים על רכב, ולא 60 אלף?

ויצמן שירי: הוא יחליט שהוא לא רוצה לנסוע- אז הוא ישלם את מחיר הדלק בהתאם, אבל הביטוח שלו יהיה מחצית, כי מחיר הרכב יהיה מחצית.

ויצמן שירי: הפחת שלו יהיה חצי- כי מחיר הרכב הוא מחצית, ולמדינת ישראל לא ייגרם נזק.

ויצמן שירי: היבואנים לא מרוויחים על מכירת המכוניות.

ויצמן שירי: הם מרוויחים על השירותים, על חלקי החילוף וכן הלאה.

ויצמן שירי: מה שיקרה הוא שמחיר חלקי החילוף ירד לחצי, וקרוב לוודאי שגם לא יהיה שוק שחור.

ויצמן שירי: יקרה מצב שמייבאים מכוניות, תתחיל להיות תחרות.

ויצמן שירי: הגיע הזמן שנלך למשהו אמיץ.

ויצמן שירי: זה יגרום לכך שיהיו פחות תאונות דרכים, פחות הרוגים.

ויצמן שירי: כל הזמן אנחנו טוחנים אוויר.

אברהם פורז: זו תוכנית אסטרטגית.

ויצמן שירי: זו תוכנית שצריך להכניס אותה בעמוד הראשון.

אברהם רביץ: אני צריך לגלוש מטה מהתוכנית הגדולה שהציג חבר הכנסת ויצמן שירי.

אברהם רביץ: אני מתנצל על כך שלא השתתפתי בדיונים קודמים.

אברהם רביץ: יכול להיות שאומר דברים שכבר נאמרו כאן ונטחנו כאן.

אברהם רביץ: אני רואה לפניי ויכוח קטן מאד שאנחנו צריכים להכריע בו, כך נדמה לי.

אברהם רביץ: הוויכוח הוא כזה: כולם אומרים שצריכים לעשות רפורמה, ושלא ייתכן שהמצב הזה של מונופול מעשי למספר חברות, כפי שזה מתנהל שנים רבות בארצנו ימשיך.

אברהם רביץ: כולם אומרים שצריך לפתוח את השוק, שזה מתחייב מהשכל הישר, מהצדק, מכושר התחרות וגם מחוק יסוד: חופש העיסוק.

אברהם רביץ: זה נשמע לי הרבה פחות דרמטי מאשר פתיחת השוק לתרופות, שאותו כבר עברנו.

אברהם רביץ: מצאנו שזה לא הביא את כל המעלות שחשבו שזה יביא זה הביא, ולא כל המגרעות שחששו שתהיינה התממשו.

אברהם רביץ: פתחו את השוק בסוף, והוא שוק הרבה יותר רגיש, כמובן.

אברהם רביץ: אנחנו מדברים פה במכוניות.

אברהם רביץ: יש פה הרבה כסף, כמובן - -

חווה בן ארי: וגם חיי אדם.

אברהם רביץ: כן, אבל אף אחד מאתנו לא יודע איך חיי אדם ייחסכו ויישמרו יותר, בהקשר לחוק.

אברהם רביץ: מה עומד על הפרק?

אברהם רביץ: – עומד על הפרק דבר כזה: האם לאפשר את חופש העיסוק ב "כאילו" או לעשות את זה באמת.

אברהם רביץ: מה אומרים לנו?

אברהם רביץ: – נפתח את השוק, אך נחייב את היזמים החדשים שרוצים להיכנס לשוק שהם יהיו קשורים קשר אמיץ עם היצרנים.

אברהם רביץ: גם זה ידוע לכל.

אברהם רביץ: לא יקרה שום דבר מזה, מכיוון שהיצרנים, בגלל ההתחייבויות שיש להם כלפי החברות הקיימות, הקשר הזה לא יוציא מכוניות.

אברהם רביץ: בגלל שיש מעלות לכך שיש כמה חברות גדולות באשר לחלקי חילוף ולבטיחות - -

צבי יוזנט: ולתקינה.

צבי יוזנט: זה הדבר הכי חשוב.

אברהם רביץ: כן, ועם פריצת השוק יהיה קשה יותר לבצע את הזה.

אברהם רביץ: אבל השאלה היא מה אנחנו, כחברה, רוצים לשלם בעד פתיחת השוק ויצירת התחרות המתאימה בעניין.

אברהם רביץ: זה כל הוויכוח.

אברהם רביץ: אין כאן ויכוח אחר.

אברהם רביץ: הוויכוח הוא האם אנחנו מדברים באמת על פתיחת השוק, או שאנחנו עושים שקר בנפשנו.

אברהם רביץ: זה הכל.

מיכאל נודלמן: אני בעד ליברליזציה ובעד פתיחת השוק, אבל אני שמעתי שב-99 היה מוכן התקן, וכל הפרוצדורה, ועד היום אנחנו מדברים על זה.

מיכאל נודלמן: אני לא בטוח שהתנאים עכשיו הם באמת בכיוון של פתיחת השוק.

מיכאל נודלמן: אני לא בעד דיבורים, לא בעד זה שצריך לחכות עוד שנתיים.

מיכאל נודלמן: אני מדבר מהצד של הצרכן – אי אפשר להמשיך כך.

מיכאל נודלמן: צריך לפתוח את השוק מהר.

מיכאל נודלמן: כל הטענות שמעלים פה הן היפותטיות.

מיכאל נודלמן: צריך לפתח את העניין, לפתוח את השוק, שיהיה שוק חופשי שכל אחד שרוצה להיות יבואן תהיה לו זכות, אם הוא יעמוד בתקנים, ולא רק אם יהיה לו קשר ישיר ליצרן.

מיכאל נודלמן: אם יש קשרים הדוקים של היבואנים והיצרנים, קשה לאדם חדש להיכנס לשוק.

גבי דאוס: אני מדבר כצרכן.

גבי דאוס: בואו נפרוט את הנושא הזה לפרוטות.

גבי דאוס: הצו הזה לא יכול להתבצע כיוון ששום יצרן לא ייתן לאף אחד רשיון לייבא לארץ מכוניות.

גבי דאוס: נוח להם כך.

גבי דאוס: 5-6 משפחות שולטות פה בנושא של יבוא הרכב, ונציגי המדינה הנכבדים עוזרים להם במשך שנים.

גבי דאוס: המחיר נשאר אותו מחיר.

גבי דאוס: הם לא לטובת הצרכן, הם לטובת היבואנים.

גבי דאוס: כבר שנים זה נמשך כך.

גבי דאוס: במקום שהם יעזרו לצרכן להביא רכב זול הם עומדים כמו חומה בצורה לטובת היבואנים.

גבי דאוס: למה זה קורה?

גבי דאוס: אולי צריך לשנות משהו בראש שלהם.

גבי דאוס: אתם צריכים לעזור לצרכנים, לא ליבואנים, ולדאוג לעוד דבר אחד: לבטיחות.

מירון הכהן: המכתב מהתמ"ס שדיבר עליו היושב ראש הופנה בדצמבר האחרון לסגנית היועצת המשפטית של משרד התחבורה.

אברהם פורז: מה עמדתכם לגבי הצו?

מירון הכהן: אנחנו חושבים שהצו הזה הוא לא טוב.

מירון הכהן: הוא למעשה מרע את המצב שקיים היום בתחום החלפים לרכב, ואסביר מדוע.

מירון הכהן: קודם כל, אנחנו נכנסו לעניין הזה כמי שאמונים על הגנת הצרכן.

מירון הכהן: חוק הגנת הצרכן נמצא בסמכות המשרד שלנו.

מירון הכהן: כאשר העבירו לנו את הצו אחד הדברים שביקשנו לקבל עליהם תשובה הוא האם אי פעם יינקטו סנקציות נגד יבואנים שלא עמדו בחובה לספק חלפים.

מירון הכהן: עד היום לא קיבלנו תשובה על כך.

חווה בן ארי: למה?

חווה בן ארי: אני, לפחות, נכחתי בשני משפטים שהתנהלו כנגד יבואנים.

ויצמן שירי: הוא לא שאל על המשפטים, הוא שאל למה הוא לא קיבל תשובה.

חווה בן ארי: מרתי את זה כדי לסבר את האוזן.

חווה בן ארי: היו שני משפטים בשנה האחרונה, לפחות.

אברהם פורז: אני מבין שבעבר היה מצב שבלי החלק האוטו היה מושבת.

אברהם פורז: היום, בתקופת הדיוור הישיר, תוך יומיים החלק מגיע.

חווה בן ארי: גם אם הרכב עמד שבוע, היבואן נקנס - -

אברהם פורז: האם חובתו של היבואן להחזיק על כל הדגמים את כל מלאי החלפים.

חווה בן ארי: כן, במשך 7 שנים.

אברהם פורז: זאת אומרת שאם הצרכן מגיע אל היבואן וחסר לי פנס אחורי – אם אין ליבואן במלאי זו עבירה?

צבי יוזנט: אם הוא יוכיח שהיה לו מלאי סביר, ופתאום, בשבוע האחרון היתה צריכה בלתי סבירה של החלק החסר - -

ויצמן שירי: אם יש בעיה מטיסים את החלק, תוך 24 שעות.

אברהם פורז: אני עצמי נתקלתי לא פעם במצב שאמרו שהחלק חסר, ותוך יומיים – שלושה הוא הגיע.

אברהם פורז: זה סביר לגמרי.

חווה בן ארי: אם המועצה לצרכנות רוצה לעודד משהו, אז שתעודד את הצרכן להתלונן.

אברהם פורז: מר כהן, אם בכלל, הבעיה היא נחלת העבר.

אברהם פורז: היום, בעידן של הדיוור הישיר, תוך יומיים החלק מגיע.

אברהם פורז: תעשה עמנו חסד.

אברהם פורז: עזור לנו לקבל החלטה במה שעומד לפנינו.

אברהם פורז: מעבר לתלונות – מה דעתך על הצו עצמו?

מירון הכהן: קודם כל, חייבות להיות סנקציות, וסנקציות הרבה יותר חריפות ממה שיש היום.

מירון הכהן: גם אם מעמידים היום מישהו לדין, אני עדיין לא שמעתי על יבואן שהשעו לו את הרשיון או שנתנו לו סנקציה מספיק רצינית שתכאיב לו, על מנת שאספקת החלפים תבוצע.

מירון הכהן: נכון הוא שניתן להביא היום את החלפים מהר מאד.

מירון הכהן: בשטח זה כנראה לא כל כך קורה.

אברהם פורז: אני מדבר אליך מהיבט של צרכן.

אברהם פורז: אחזקת מלאי גדול של חלפים עולה כסף.

אברהם פורז: האם כתוצאה מאחזקת מלאי גדול צריך לייקר את החלפים?

אברהם פורז: מה עדיף – לשלם כפול על החלק, או שפעם בכמה זמן תחכה שבוע עד שיסופק לך החלק?

מירון הכהן: בעניין הזה אני חושב שהממשלה בכלל לא צריכה להתערב בניהול המלאים.

צבי יוזנט: זה מה שהצו אומר.

צבי יוזנט: לא מתערבים בניהול המלאים.

מירון הכהן: אני אסביר למה אני מתכוון.

מירון הכהן: הצו כאן נותן איזושהי הנחה ליבואן.

מירון הכהן: הדרישה היום היא שהיבואן יספק את החלף החסר תוך שלושה ימים.

מירון הכהן: זה בצו הקיים.

מירון הכהן: המצב החדש בא ומרחיב את זה ל- 7 ימים.

רומן ברונפמן: אדוני היושב ראש, יש פה חילוקי דעות בין עובדי המדינה.

מירון הכהן: מעבר לנושא הזה של המועדים לאספקת חלפים, התיקון המוצע גם מרחיב.

מירון הכהן: הוא לא מצמצם את ההגנה שניתנת ליבואנים שלא עמדו במועדים לאספקת חלפים.

מירון הכהן: אני רוצה להסביר מה קורה בנושא הזה.

מירון הכהן: אני לא אתייחס לנושא של פתיחת היבוא.

אברהם פורז: כל מה שמטריד אותך זה עניין החלפים.

מירון הכהן: השירות והאחריות.

מירון הכהן: ביחס ליבוא – זה נושא ששייך למשרד התחבורה.

מירון הכהן: אני רק יכול לומר שהנושא הזה של חילוף, הסכם בין ספק חלפים או ספק שירות ובין היצרן המקורי – זה דבר שהיה נהוג בזמנו, כחלק מהחסמים מפני יבוא בארץ, כחלק משמירת מונופולים, לפחות בענפים שהמשרד שלנו אחראי עליו.

מירון הכהן: הנושא הזה בוטל.

מירון הכהן: היה בג"ץ מפורסם שפסל את ההסדר הזה.

אברהם פורז: רבותיי, זו לא ישיבה ראשונה.

אברהם פורז: נשמעו פה טענות בישיבות קודמות.

אברהם פורז: הגיע הזמן לטפל בסעיפים אחד-אחד.

אברהם פורז: נקרא אותם.

שרית זוכוביסקי: אקדים ואומר שהתיקון לצו הפיקוח נקרא "צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (יבוא רכב ומתן שירותים לרכב)".

שרית זוכוביסקי: התיקון הזה תואם את המלצות הוועדה שתיאר כאן צבי יוזנט.

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: תדלגי על הפסקה הראשונה, שהיא טכנית, ותעברי לתיקון סעיף 1.

שרית זוכוביסקי: בתיקון סעיף 1 אנחנו מתקנים הגדרות.

שרית זוכוביסקי: ההגדרה הראשונה שאנחנו מתקנים עוסקת בדבר המהותי ביותר – הסרת בלעדיות.

שרית זוכוביסקי: היום יבואן מוגדר בחוק הקיים: "יבואן העוסק ביבוא רכב מתוצר מסוים אשר על פי הסכם עם היצרן של אותו רכב הוא יבואן בלעדי למדינת ישראל של רכב כאמור".

שרית זוכוביסקי: בעקבות המלצות הוועדה אנחנו מסירים את הבלעדיות ומתקנים שהמילה "בלעדיות" לא תוזכר.

אברהם פורז: במלים אחרות – חברה יכולה שיהיו לה שני יבואנים בארץ, אבל לא דרך צד שלישי.

שרית זוכוביסקי: כן.

שרית זוכוביסקי: זאת אומרת – עדיין מחויב הקשר, והקשר הזה בא לידי ביטוי בהסכם.

אברהם פורז: קודם כל אני רוצה להסביר לכם את המסגרת המשפטית שבה אנחנו נתונים.

אברהם פורז: זה לא חוק, זה צו של שר התחבורה.

אברהם פורז: אנחנו יכולים לאשר או לא לאשר, או יכולים לאשר בתנאים.

אברהם פורז: השקפת העולם שלי אומרת – ליברליזציה מוחלטת, אבל משרד התחבורה טוען שלא בשלה לכך השעה.

אברהם פורז: הסכנה היא שאלה שרוצים הכל ולכן לא יאשרו, יביאו לכך שלא יהיה לנו כלום.

אברהם פורז: השר ישאיר את המצב הקיים, אם לא מאשרים.

ויצמן שירי: הוא ימשוך את הצו.

אברהם פורז: כן.

אברהם פורז: זו הצעתו, ואם לא – הוא ימשוך אותה, ואז אנחנו נישאר במסגרת הדרקונית הנוכחית.

אברהם פורז: לכן אני אומר שלמרות השקפתי היא ללכת רחוק יותר, אני לא יכול לכפות על השר את העניין.

אברהם פורז: אין נכונות מצדו ללכת יותר רחוק מזה, נכון?

צבי יוזנט: לא בשלב הזה.

אברהם פורז: השקפתי אומרת שצריך ללכת צעד אחד רחוק יותר.

אברהם פורז: שר התחבורה לא רוצה ללכת רחוק יותר, ויש לנו שתי אפשרויות: או לא לאשר כלום, ואז נשארים במצב הקיים, או לאשר, וכאן אנחנו בכל זאת הולכים צעד אחד קדימה.

אברהם פורז: בעתיד, אלה שחושבים שצריך ללכת לכיוון יותר ליברלי, צריכים להפעיל לחץ על השר שיביא בעוד כמה חודשים דבר יותר מרחיק לכת.

אברהם פורז: לכן אני אתמוך בצו הזה, כי הוא צעד בכיוון הנכון, אף שאיננו צעד מספיק.

ויצמן שירי: הרע במיעוטו.

אברהם פורז: כן.

נחום לנגנטל: אני הבוקר בדקתי את זה עם האוצר.

נחום לנגנטל: היו לנו כבר הרי 3 דיונים.

נחום לנגנטל: דיברנו כבר מספר פעמים גם בשיחות קודמות שהיו.

נחום לנגנטל: הבעיה הגדולה כרגע היא הוועדה הבין-משרדית.

נחום לנגנטל: זה חלק מההחלטה של השינויים המבניים במשק שהממשלה החליטה עליהם באוגוסט 96.

נחום לנגנטל: ב- 98 היא המליצה את ההמלצות שלה.

נחום לנגנטל: נניח שאנחנו לא מאשרים.

נחום לנגנטל: מה שאומר יושב הראש זו בעיה אחת.

נחום לנגנטל: נניח שהיינו מכריחים אותם והאוצר לא שותף לדברים האלה.

נחום לנגנטל: אם הצלחנו ב- 10 השנים האחרונות להגיע לכך שחלקם של הרכבים, של הכשל הטכני, בתאונות הדרכים זה פחות מאחוז אחד.

נחום לנגנטל: האוצר לא נותן עוד תקנים לאגף הרכב של משרד התחבורה כדי לעשות את הפתיחה וכל מה שצריך.

נחום לנגנטל: הבוקר אומרים לי: אין כזה דבר.

נחום לנגנטל: הדרך היחידה שלנו כחברי כנסת לעשות ליברליזציה מוחלטת תוך שמירה על בטיחות היא דרך הצעת חוק.

נחום לנגנטל: אנחנו יודעים איזו ויה דולורוזה זו.

נחום לנגנטל: אני לא רוצה להיות אחראי בעניין הזה שקודם יפתחו את השוק ורק אחר כך האוצר ייתן את האפשרויות לפקח.

נחום לנגנטל: לכן, פה אנחנו נמצאים במלכוד.

נחום לנגנטל: הדרך הפתוחה היחידה בפנינו, כחברי כנסת, היא ללכת למסלול של הצעת חוק.

אברהם פורז: עד שתהיה הצעת חוק פרטית, ואם היא תעבור בכלל, כדאי להתקדם בכיוון הנכון.

שרית זוכוביסקי: לעניין פסקה 1, להגדרת יבואן – בנוסח המוצע הורדנו את המילה "בלעדי", אבל פנו אלינו מהרשות להגבלים עסקיים, וכדי לתת לסעיף הזה יותר שיניים הציעו לנו במקום לא לכתוב כלום לכתוב : "...

שרית זוכוביסקי: על פי הסכם לא בלעדי".

שרית זוכוביסקי: כלומר, שבמערכת היחסים הזו יהיה איסור על בלעדיות.

אברהם פורז: עם כל הכבוד, אני לא חושב שאנחנו יכולים להתערב בחופש החוזים באופן כזה שנאמר ליבואן שהוא לא יהיה סוכן בלעדי פה.

אברהם פורז: איך נכפה את זה?

אברהם פורז: אני לא חושב שזה סביר.

איתי פלדור: אני נציג הממונה על הגבלים עסקיים.

איתי פלדור: אנחנו חושבים בעניין הזה שאם יצרן לא ירצה לאפשר יבוא ליותר מיבואן אחד – אנחנו לא מחייבים אותו.

איתי פלדור: הצו, בנוסח שהוסכם מבטיח רק שלא תהיה כפיה על היצרן שלא לתת ליותר מיבואן אחד.

ויצמן שירי: איך אתה יכול לדעת?

ויצמן שירי: איך אתה יכול לכפות?

ויצמן שירי: בואו נתקדם, באמת.

אברהם פורז: נניח שהיש הסכם שכבר נמשך 20 שנה בין יצרן רכב מסוים לבין הסוכן שלו בארץ.

אברהם פורז: זה מחייב לפתוח את ההסכם הזה, ולומר שהוא ישונה, אחרת אי אפשר לייבוא.

איתי פלדור: של מי הבעיה שאנחנו מנסים לפתור?

ויצמן שירי: היצרן יאמר שהוא לא רוצה לפתוח שום הסכם.

קריאות: - -

אברהם פורז: אני רוצה לשאול שאלה – האם פסקה כזו לא תהיה מנוגדת לחוק יסוד: חופש העיסוק?

אברהם פורז: על סמך מה מותר למדינה לומר שהיא לא תיתן לייבוא רכב אם זה על בסיס בלעדיות?

אברהם פורז: על סמך מה המדינה תוכל לומר שהיא לא מאפשרת להכניס רכב למדינה כי נחתם חוזה בלעדיות?

איתי פלדור: קודם כל – לגבי השאלה מה נעשה אם היצרן לא יסכים.

איתי פלדור: אני אומר שוב: אני לא מחייב יצרן לשום דבר.

איתי פלדור: אם יצרן רוצה שיהיה לו רק יבואן על בסיס בלעדיות – שיתן את זה לגורם אחד.

איתי פלדור: אבל, הכנסת הבלעדיות לחוזה היא אינטרס של היבואן, לא של היצרן.

אברהם פורז: מאיפה אתה יודע?

איתי פלדור: משום שהאינטרס של היבואן הוא להבטיח לעצמו את הבלעדיות.

איתי פלדור: לגבי שאלת הדין – אני לא חושב שזה מעורר קושי.

איתי פלדור: יש את חוק ההגבלים העסקיים.

איתי פלדור: למה להכניס בעיה - -

אברהם פורז: הרי תבין – אם אני מכניס את הסעיף שלך, וכן יתקשרו בהסכם בלעדי כזה, אסור למשרד התחבורה לאפשר יבוא רכב כזה לארץ, נכון?

אברהם פורז: על סמך מה אני יכול להתערב ולומר שאסור להם לעשות הסכם בלעדיות?

אברהם פורז: על סמך מה אני מתערב?

איתי פלדור: אם היום אני - -

אברהם פורז: התשובה שלך לא משכנעת, אותי לפחות.

צבי הנדל: אני מתנצל שאיחרתי לדיון.

צבי הנדל: אני מנהל ועדה, אך מאחר והנושא בעיניי חשוב מאד, מצאתי לי מחליף.

צבי הנדל: אני רוצה לומר – אני נמצא כאן מסיבה אחת ויחידה.

צבי הנדל: בדקתי את הנושא.

צבי הנדל: יש אפשרות בלתי רגילה להוזיל משמעותית את רכישת הרכב בישראל.

צבי הנדל: המשחקים כאן, לנסות לקשור את זה איכשהו ליצרן, יביאו לכך שלא נצא מזה אף פעם.

צבי הנדל: אנחנו צריכים לחשוב על ישראל.

צבי הנדל: אתה לא יכול להכתיב שום דבר ליצרן.

צבי הנדל: היצרן, אם הוא עובד טוב עם סוכן מסוים מישראל, אם הוא משווק אותו טוב, הוא לא יפסיק אתו את העסקים.

צבי הנדל: אנחנו צריכים להסתכל על העניין מזווית הראיה הישראלית.

צבי הנדל: זווית הראיה הישראלית צריכה להיות שאנחנו פותחים את השוק הזה כמעט ללא שום הגבלה.

צבי הנדל: אנחנו לא נמצאים בשנות ה- 50.

צבי הנדל: אין היום יצרני רכב שמייצרים רכב מקרטע, כל הפחדים וההפחדות לא רלבנטיים.

צבי הנדל: כשם שפתחנו את השוק כמעט בכל נושא, גם כששיווקו מוצר מסוים פתחו אותו בסופו של דבר לחדשים שנכנסו.

צבי הנדל: הנהנה האחרון הוא הקונה.

צבי הנדל: אני מאד מבקש.

צבי הנדל: שמעתי כל מיני דעות בעניין הזה, ואני מבקש שנלך בצורה הכי ברורה, בלי משחקים ובלי לנסות להתחכם ולהבין מראש שכל התחכמות תחסום מחדש את העניין.

רומן ברונפמן: הצעתי היא שהוועדה תחזיר את הצו למשרד התחבורה, ונעדיף את המצב הקיים, לפני החקיקה הנכונה.

רומן ברונפמן: לעתים רחוקות אני מסכים עם דעותיו של חבר הכנסת הנדל.

רומן ברונפמן: אני חושב שזו הדרך.

רומן ברונפמן: אם נאשר את הצו הזמני זה יהיה המצב לתמיד.

רומן ברונפמן: אני חושב שהצו המוצע לשנתיים לא משנה מהותית את המצב הקיים.

אברהם פורז: אנחנו לא יודעים.

צבי יוזנט: את זה תוכל לומר בעוד שנה וחצי.

צבי הנדל: הוועדה הבין משרדית נמצאת בקיבוע הזה שנים.

צבי הנדל: צריך לעזור להם להיפתח.

אברהם פורז: אני הסברתי קודם, כשלא היית – אני הולך לשיטתך, אבל אני לא שר התחבורה.

אברהם פורז: זה לא חוק, זה צו.

אברהם פורז: אם אנחנו לא מאשרים אותו אנחנו נשארים במצב הקיים, עם יבואן בלעדי, סטטוטורי.

אברהם פורז: הצו הוא התקדמות בכיוון הנכון, לא מספקת, אך בכל זאת – התקדמות.

צבי הנדל: אי אפשר לדרוש משר התחבורה שיביא צו - -

אברהם פורז: הוא לא רוצה.

צבי הנדל: אז תעשה חקיקה פרטית.

רומן ברונפמן: צריך להזמין לכאן את שר התחבורה, אפרים סנה, ולשמוע מה דעתו.

אברהם פורז: בישיבות קודמות אמרתי את זה, וחזרו אל השר.

אברהם פורז: השר אמר שזה מה שהוא רוצה, לא יותר מזה.

יגאל ביבי: לא מקובל עלי המושג "כזה ראה וקדש".

יגאל ביבי: לא יכול להיות שאם הוועדה כאן חושבת לעשות שינוי כלשהו, השר מתנגד.

יגאל ביבי: למה אנחנו הולכים סחור סחור?

יגאל ביבי: יש פה וויכוח עקרוני רק בנושא אחד, והוא – חובת הקשר עם היצרן, כן או לא.

יגאל ביבי: אני לא מבין את זה.

יגאל ביבי: ניסו לשכנע אותי.

יגאל ביבי: נניח שלאדם אין קשר עם היצרן, אבל יש לו קשר עם ספק באירופה והוא רוצה להביא לכאן מכוניות.

יגאל ביבי: למה הוא חייב להיות קשור עם היצרן?

יגאל ביבי: אומרים לנו שיביאו מכוניות שמתאימות לנורבגיה, לאפריקה.

יגאל ביבי: רבותיי, אפשר לחייב שעל כל מכונית שמגיעה לישראל יהיה כתוב על ידי היצרן שהיא מתאימה למזרח התיכון.

יגאל ביבי: מה מפחידים אותנו שיביאו רכב מנורבגיה?

יגאל ביבי: לכן אני מציע, רבותיי, אם חברי הוועדה רוצים לתקן את הצו והשר לא רוצה לתקן אותו, שלא נאשר את הצו בכלל.

ארנון סופר: בחוק ההסדרים 1998 הובא בפני הממשלה השינוי המבני המדובר.

ארנון סופר: אם משרדי האוצר והממשלה היו מאד רוצים להישאר ולהגן על היבואנים, הם פשוט לא היו מביאים את זה לחוק ההסדרים.

ארנון סופר: נקודה שניה – באירופה הנהיגו רגולציה.

ארנון סופר: הם התחילו ב- 1983.

ארנון סופר: הם קבעו הסכמים שהיו תקפים עד 1995.

ארנון סופר: 12 שנה.

ארנון סופר: ב- 1995 הם קבעו הסכם שתקף עד ספטמבר 2002.

ארנון סופר: בספטמבר 2002 מתכוונים להביא הסכם שיהיה עד 2010.

ארנון סופר: אבל מדינת ישראל צריכה לקחת חוק שתקף 25 שנה וביום בהיר אחד להחליט שאנחנו יודעים יותר טוב מכולם.

ארנון סופר: אז אנחנו אומרים שאנחנו לא יודעים יותר טוב מכולם, ואנחנו מבקשים לעשות את זה באופן מדורג.

ארנון סופר: אנחנו מעדיפים לעשות את זה בצורה הזו, ולא להיות בעוד שנה במצב שיתברר שעשינו נזק.

קריאות: - -

אברהם הירשזון: מתי ההצבעה?

אברהם פורז: לקראת 11:00.

אברהם הירשזון: יש לנו ישיבת סיעה בשעה 10:25.

אברהם הירשזון: זו ישיבה חשובה כי אנחנו עומדים לשנות יושבי ראש ועדת חוקה.

אברהם פורז: אתם רוצים שההצבעה תהיה ב- 10:25?

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: תודיעו לכולם.

נעמי חזן: זו אחת הסוגיות צרכניות החשובות ביותר שעלו על סדר יומנו בתקופה האחרונה.

נעמי חזן: זה תחום מאד מרכזי, מאד יקר, לצרכן הישראלי, ואולי החסום ביותר היום בפני תחרות.

נעמי חזן: יש כאן שתי בעיות.

נעמי חזן: הבעיה הראשונה – הפתיחה איננה פתיחה.

נעמי חזן: פותחים, אך פותחים לכאורה ולא למעשה.

נעמי חזן: יש פה שתי אפשרויות: או לבטל את סעיף 1 בהגדרות - -

אברהם פורז: אי אפשר לבטל.

אברהם פורז: אפשר לא לאשר את הצו, ואז - -

ויצמן שירי: ואז הם מושכים אותו.

ויצמן שירי: היינו באמצע קריאת החוק.

ויצמן שירי: זה לא מקובל.

ויצמן שירי: באמצע קריאת החוק מתחילים לפתוח דיון?

נעמי חזן: האפשרות השניה היא לשנות טיפה את הניסוח – "על פי הסכם.

נעמי חזן: .." במקום "בין יבואן" אפשר לדבר על סוכנות.

נעמי חזן: הסכם של סוכנות עם יצרן.

נעמי חזן: אבל מה שכתוב כאן זו פתיחה שאיננה פתיחה, היא בעייתית ביותר מבחינה צרכנית.

נעמי חזן: נקודה שנייה - הסעיפים הנוספים בצו, שהם לא מעטים, שעוסקים בנושאים של חלפים וכדומה – לא בטוח שהם לא מרעים עם הצרכן.

נעמי חזן: לא רק שאינם מטיבים עם הצרכן, ייתכן שהם מביאים לתוצאה הפוכה.

נעמי חזן: אתה יודע היטב שאני, בוועדת הכלכלה, רואה את עצמי כנציגת הצרכנים, של האזרחים שהולכים וקונה מוצר כזה או אחר, ואני רוצה שהתחרות תהיה תחרות הוגנת, ושיריבו על הכסף שלי.

נעמי חזן: הצו הזה לא עושה את זה, לצערי הרב.

נעמי חזן: אני רוצה לומר דבר נוסף, פרוצדורלי: אם אני קוראת נכון את האווירה בין חברי הכנסת, הצו הזה לא יאושר היום.

נעמי חזן: זה הרושם שלי.

נעמי חזן: יש לנו שתי אופציות: לקיים הצבעה ולהחזיר את הצו, או לאמץ את הצעתו של חבר הכנסת רומן ברונפמן, להביא פעם נוספת את השר לישיבת הוועדה, כדי שנוכל לדון בדברים האלה.

יצחק וקנין: ההערכה שלי היא שפה תהיה הצעת חוק פרטית בסופו של דבר.

אברהם רביץ: כיו"ר בדימוס של ועדה, אני יודע איך העניינים עובדים.

אברהם רביץ: אני מסכים אם גישתו של חבר הכנסת פורז, כי זה המשחק של השר, עכשיו.

אברהם רביץ: הרי כולם אומרים שרוצים לפתוח את השוק, אך מסיבות כאלה ואחרות צריך עדין להרחיק את הקשר עם היצרן.

אברהם רביץ: אבל, היום בחוק, אנחנו ניתן מגבלת זמן של שנה, ובשנה הזו – אם אכן נראה שיכולה להתפתח תחרות, והעסקים כרגיל, גם אם יבואנים חדשים – אז בסדר.

אברהם רביץ: ואם לא – זה חוזר לסורו.

אברהם הירשזון: זה הרי צו.

אברהם הירשזון: השר יכול למשוך אותו חזרה, או להשאיר אותו.

אברהם הירשזון: אתה אומר שאתה בעד ליברליזציה גמורה אך זה לא ריאלי כיוון שאז השר ימשוך הכל.

אברהם הירשזון: זאת אומרת שאנחנו נמצאים היום בסד כזה – או לאשר או לאבד הכל.

אברהם הירשזון: ישנן שתי אפשרויות.

אברהם הירשזון: אני מציע שהיושב ראש יצביע את זה להצבעה עכשיו, או שהיושב ראש יאסוף את ההשגות של כל אחד בנושא לדיון עם השר, כדי שנראה במה הוא מוכן ללכת לקראתנו ובמה לא.

אברהם פורז: אני אומר לך מה אני חושב – אני חושב שצריך לאשר את הצו היום, לשנה - -

קריאות: - -

צבי הנדל: אני רוצה לראות ששר בישראל ימשוך את התקנות האלה.

נחום לנגנטל: אני רוצה לשאול את צבי יוזנט.

נחום לנגנטל: אתה הרי האיש הבכיר פה מהמשרד.

נחום לנגנטל: אם אנחנו ניתן, בניגוד לעמדתכם, הגבלת תוקף לצו שאתם מביאים, לזמן מסוים – האם גם אז תמשכו.

צבי יוזנט: אני אענה בכנות.

צבי יוזנט: אנחנו בוועדה חשבנו שצריכים שנתיים כדי לראות אם זה עובד.

צבי יוזנט: אתם אומרים – שנה.

צבי יוזנט: אני חושב ששנה וחצי זה פרק זמן סביר כדי לבדוק מה קורה.

צבי יוזנט: כשגמרנו את ישיבות הוועדה פניתי באופן אישי, לא דרך היבואנים, לכל יצרן רכב בעולם, במכתב, והודעתי שהשוק עומד להיפתח.

צבי יוזנט: הם ביקשו שאודיע להם.

צבי יוזנט: אני מתחייב – ברגע שזה מאושר, משרד התחבורה מוציא לכל היצרנים בעולם הודעה שזה נפתח.

צבי יוזנט: אני מוכן שנבדוק את עצמנו בעוד שנה וחצי.

צבי יוזנט: זו גם היתה החלטה של הוועדה.

צבי יוזנט: כשאתה הולך לעשות רגולציה זה לוקח זמן, הרי לא חותמים חוזה מיד.

צבי יוזנט: אני אומר – שנה וחצי.

אברהם רביץ: אבל מה יקרה במשך השנה וחצי, הם לא ידברו עם אף אחד?

אברהם רביץ: נניח שאני יבואן חדש.

קריאות: - -

ויצמן שירי: הם ימשכו את זה.

ויצמן שירי: תשאלו מה יקרה אז – האם המצב יהיה טוב יותר או גרוע יותר.

צבי הנדל: הוא לא ימשוך.

צבי הנדל: אני מודיע לך שהוא לא ימשוך.

ויצמן שירי: ודאי שהוא ימשוך.

ויצמן שירי: בואו נעמיד אותו במבחן.

אברהם פורז: רבותיי, לכולם יש את העתק הצו?

אברהם פורז: אנחנו לא נספיק לקרוא אותו.

אברהם פורז: אנחנו נצא להפסקה קצרה, ונחדש את הישיבה בעוד 10 דקות.

אברהם פורז: בזמן ההפסקה תעברו על הצו וכל אחד מחברי הכנסת שירצה להציע שינוי על אחד מהסעיפים – שיעשה זאת, ואז נעמיד את זה להצבעה.

אברהם פורז: (הישיבה חודשה לאחר 10 דקות)

אברהם פורז: אני מחדש את הישיבה.

אברהם פורז: אחרי שכולנו עיינו בקפידה רבה בכל הסעיפים של הצו, באופן מעמיק, האם מישהו רוצה להציע שינויים?

צבי הנדל: יש לי הצעת פשרה, לגבי סעיף קטן (1).

צבי הנדל: אני מציע שאנחנו ניתן לעניין הזה שנה, כמו בצו, ובתום השנה – אוטומטית היבוא יהיה פתוח לחלוטין בלי דיון נוסף.

צבי הנדל: ההמלצות האלה יצאו ב- 99, ואנחנו כבר בשנת 2002.

ויצמן שירי: אתם רוצים צו או לא?

ויצמן שירי: תגיש הצעת חוק פרטית.

נחום לנגנטל: אותו הדבר היה עם הנהגים.

נחום לנגנטל: אמרו לנו לפתוח את בתי הספר לנהיגה, ובסוף האוצר השאיר 3 תקנים לכל 4,000 המורים בארץ.

ויצמן שירי: אני למדתי ש- 2 אחוז זה הרבה יותר מאפס.

נעמי חזן: אני רוצה להציע שלושה תיקונים: תיקון ראשון בסעיף קטן (1) – להוסיף על מה שכתוב כאן או הסכם עם גורם שהובא להסכם עם היצרן.

נעמי חזן: זאת אומרת- במקום שיהיה כתוב "על פי הסכם עם היצרן...".

נעמי חזן: אני מבקשת הצבעה על זה.

נעמי חזן: דבר נוסף – בסעיף 3, סעיף קטן (ב)- במקום 7 שיהיה 3 ימים, ובסעיף 4, שהוא סעיף מאד בעייתי- שמחליף את סעיף 12 – להזכירכם, סעיף 12 עוסק במלאים של חלפים.

נעמי חזן: משום שהסעיף הזה, סעיף 4, מבטל את סעיף 12, שזה לרעת הצרכן, אם מוכרחים לעשות את זה, אני מציעה שהמוצר יסופק ללקוח תוך 7 ימים ולא 21 יום.

נעמי חזן: זה יחייב את היבואן להחזיק מלאים.

אברהם פורז: יש כאן הצעה נוספת של חבר הכנסת רביץ שאני מתרגם אותה לדבר שהוא בסמכותנו – שהצו יאושר לשנה אחת בלבד, בשלב הזה.

ויצמן שירי: אני רוצה לשאול, למרות שזה בסמכותנו – האם כתוצאה מהוויכוח בין שנה לשנה וחצי הם ימשכו את הצו.

ויצמן שירי: אם הם לא מושכים, אז אין בעיה.

אברהם פורז: חבר הכנסת רביץ, אתה מוכן לשנה וחצי?

אברהם פורז: אני גם מציע שנלך לשנה וחצי.

אברהם פורז: אני רוצה להסביר משהו טכני לחבר הכנסת צבי הנדל: השר צריך להסכים לזה שבתום שנה וחצי - -.

אברהם פורז: נכון לרגע זה, הוא לא מסכים.

אברהם רביץ: השר תמיד יכול להביא צווים לדיון, אבל אני רוצה שהוא, מיוזמתו, יביא צו לדיון נוסף, ונאשר את זה.

אברהם פורז: האם השר, ואתה בשמו, מסכים לשינויים שהציעה חברת הכנסת נעמי חזן.

צבי יוזנט: בזמנו, יושב ראש ועדת המשנה, שהיה יושב ראש הרשות להגנת הצרכן מר צבי רמות, בדק את רמות המלאי, יחד עם הממונה על הגנת הצרכן.

צבי יוזנט: הניסוח כאן הוא ניסוח שקיבלנו מהם.

אברהם פורז: אני רוצה לומר לחברת הכנסת חזן – אחזקת מלאים גדולים זה דבר יקר.

אברהם פורז: סחורה שעומדת על המדפים ומחכה ללקוח עולה כסף.

אברהם פורז: זאת אומרת, לכאורה אתה מגן על הצרכן כי הוא יקבל את החלק תוך שלושה ימים, אבל בסוף משלמים על זה במחיר גבוה יותר.

אברהם פורז: לכן, בעידן של היום, של טכנולוגית התקשורת החדשה, שמאפשרת שהחלק יגיע תוך יומיים בטיסה מחו"ל – לא צריך להחזיק מלאים גדולים כי זה מייקר את המוצר.

אברהם פורז: משרד התחבורה לא מסכים לתיקון.

נעמי חזן: אולי תסכימו לפשרה?

צבי יוזנט: זה יקשה.

צבי יוזנט: אנחנו רוצים לפתוח וזה יקשה על החדשים.

נעמי חזן: אולי תסכימו לפשרה של 14 יום?

אברהם פורז: אם השר יחליט לקצר את התקופה הנקובה בסעיף 12, מ-21 יום ל- 14 יום – הוועדה מסכימה.

ויצמן שירי: בסעיף 2 (1) (א) – "מוסך שירות אחד לפחות בכל מחוז מאלה: תל אביב, ירושלים, חיפה והדרום".

ויצמן שירי: אני מבקש שבמקום "הדרום" יופיע "באר שבע" ואומר מדוע – הדרום מתחיל בראשון לציון.

צבי יוזנט: בסדר, מקובל.

אברהם פורז: רבותיי – הנוסח המתוקן הוא שהצו הוא לשנה וחצי, ואז הוא פוקע מאיליו.

ויצמן שירי: בכפוף להסכמות של משרד התחבורה.

נעמי חזן: אני מבקשת שנצביע קודם על התיקונים ואז על התחולה, האורך והזמן.

נעמי חזן: הסעיף הכי חשוב לי הוא סעיף 1.

נעמי חזן: אני מבקשת הצבעה עליו.

אברהם פורז: סעיף 1 זה הצו, זה המהות.

אברהם פורז: השר לא מסכים לסעיף 1 כהצעתך.

אברהם פורז: המשמעות היא שהצו יתבטל.

אברהם פורז: אני מציע, למרות הכל – יש לנו אפשרות לאשר את הצו בשינויים שנציג משרד התחבורה הסכים להם או לא לאשר בכלל.

אברהם פורז: קחו את זה בחשבון, וניגש להצבעה.

אברהם פורז: מי מצביע כאן במקום מי?

לאה ורון: חבר הכנסת איוב קרא מצביע במקום חבר הכנסת איתן, חבר הכנסת שירי ויצמן מצביע במקום חבר הכנסת איתן כבל, חבר הכנסת יחיאל לסרי מצביע במקום חברת הכנסת נחמה רונן.

לאה ורון: חבר הכנסת צבי הנדל מצביע במקום חבר הכנסת נודלמן.

אברהם פורז: מי בעד אישור הצו בתיקונים שהוצעו כאן, לשנה וחצי?

צבי הנדל: רגע, רגע.

צבי הנדל: זה מחטף.

קריאות: - -

אברהם פורז: יש שני תיקונים שאנחנו מכניסים בצו: 1.

אברהם פורז: יהיה מוסך בבאר שבע 2.

אברהם פורז: בסעיף 3- 14 יום במקום 21 יום.

אברהם פורז: התחולה – שנה וחצי.

צבי הנדל: מה יקרה בתום שנה וחצי?

אברהם פורז: אחרי שנה וחצי הצו בטל.

אתי בנדלר: כשאתם מדברים על כך שתוקף הצו הוא ל- 18 חודשים, אני מבקשת הבהרה, למה אתם מתכוונים: האם תוקף הצו המתקן, או הצו כולו?

אברהם פורז: הצו כולו בטל.

אתי בנדלר: אם כל הצו בטל בתום 8 חודשים, הווה אומר שאם השר לא יביא לוועדה לאישור צו חדש, לא יהיה צו שיגביל את היבוא.

צבי הנדל: היא טוענת שאם הצו בטל אחרי שנה וחצי, אז אין הגבלה על יבוא.

קריאות: - -

אברהם פורז: לפי חוות הדעת של היועצת המשפטית, אנחנו מחליטים שבעוד שנה וחצי הצו כולו בטל.

אברהם פורז: זה מחייב את השר במהלך השנה וחצי הקרובות לעשות פעולות מסוימות לקראת תום התקופה של השנה וחצי.

ויצמן שירי: אני מבקש להעמיד להצבעה רק את הצו הזה, as is, בלי שום קשר למה שקיים עד היום.

ויצמן שירי: במידה ובעוד שנה וחצי לא הביאו תיקון אחר, הצו הזה בלבד נופל, והמצב חוזר למצב הקיים.

אברהם פורז: יש לנו שתי חלופות: חלופה אחת היא החלופה ששירי ויצמן הציע אותה, האומרת כך: הצו בתוקפו לשנה וחצי, הצו המתקן בלבד.

אברהם פורז: היה ותוך שנה וחצי לא קורה כלום – חוזרים למצב הנוכחי.

אברהם פורז: ההצעה האלטרנטיבית היא ההצעה שאני מציע אותה: שבתום שנה וחצי הכל נופל, ותוך שנה וחצי השר צריך להביא תקנות חדשות.

ויצמן שירי: ואם הוא לא מביא?

אברהם פורז: אם הוא לא מביא יש ליברליזציה מוחלטת.

אברהם פורז: יש שתי אלטרנטיבות: הצעת חבר הכנסת שירי ויצמן, האומרת שהצו בתוקפו לשנה וחצי, ואם הצו לא יוארך בתום שנה וחצי חוזרים למצב הנוכחי.

אברהם פורז: ההצעה שלי – הצו הוא לשנה וחצי, ובתום שנה וחצי הכל פתוח מחדש.

נחום לנגנטל: אתה לא יכול לעשות הצבעה.

נחום לנגנטל: אני רוצה לשמוע מהיועץ המשפטי האם אחרי ההצבעה הוא יכול למשוך, או אחרי.

אברהם פורז: הוא יכול גם אחרי.

אתי בנדלר: בכל חקיקת משנה שוועדה מוכנה לאשר בשינויים יכול השר לקבל את השינויים שהוועדה מתנה את האישור בהם או שיגיד שהוא לא רוצה.

אברהם פורז: אני רוצה לראות שהשר לא יקבל את עמדתנו שבתוך שנה וחצי צריך לעשות דיון מחודש בסוגייה הזו.

אברהם פורז: מי בעד ההצעה שלי, שבתום שנה וחצי הצו יהיה בטל?

אברהם פורז: – 8 בעד.

אברהם פורז: מי בעד הצעתו של חבר הכנסת ויצמן שירי?

אברהם פורז: – 5 בעד.

ויצמן שירי: אני מבקש רביזיה.

אברהם פורז: רביזיה בשבוע הבא.

אברהם פורז: אני מודה לכם, הישיבה נעולה.