ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 465, 2002-05-27 12:45

אברהם פורז: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אברהם פורז: אני מבקש מחה"כ לנגנטל להציג את הצעת החוק.

נחום לנגנטל: הצעת החוק היא חשובה מאוד ומטרתה לקבוע עונשי מינימום לאלה אשר נוהגים בזמן של פסילת רשיון.

נחום לנגנטל: ישנם ברחבי ישראל 40,000 אנשים הנוהגים כאשר רשיונם איננו בתוקף.

נחום לנגנטל: חלקם כיוון שהם לא שילמו עבור חידוש הרשיון והם לא מודעים לכך שהם נוהגים ללא רשיון, וחלק אחר נוסע ללא רשיון בידיעה שלא חידשו לו את הרשיון, כיוון שהוא לא שילם קנסות.

נחום לנגנטל: התופעה הרווחת היא שאדם אשר עומד לפני דין בבית הדין לתעבורה, פונה לפקיד הרישוי בטענה כי רשיונו נגנב והוא מעוניין ברשיון חדש.

נחום לנגנטל: כך נוצר מצב שיש לאותו אדם שני רשיונות נהיגה.

נחום לנגנטל: כך כאשר בבית הדין פוסקים לאותו אדם כמה חודשי פסילה, הוא יכול להפקיד רשיון נהיגה אחד ועדיין יישאר בידו הרשיון השני.

אברהם פורז: האם המשטרה לא יכולה לדעת כי אותו אדם נמצא בפסילת רשיון?

נחום לנגנטל: רק אם אותו אדם נתפס על ידי המשטרה, היא יכולה לגלות כי הוא נמצא בשלילת רשיון, אך גם לא תמיד.

נחום לנגנטל: אם אותו שוטר רק מביט ברשיון הנהיגה ולא בודק אותו, הוא לא יכול לדעת כי אותו אדם נוהג ללא רשיון.

אברהם פורז: האם אתה מבחין בין אחד שלא שילם קנסות והפסילה היא עקב אי-תשלום קנסות, או כיוון ששכח לשלם את הרשיון, לבין אדם שבית המשפט קבע לו שלילת רשיון?

נחום לנגנטל: אין לי דרך לעשות הבחנה בין שני המקרים.

אברהם פורז: אני חושב, כי צריך לעשות דיפרנציאציה בין שני המקרים.

אברהם פורז: אמנם בשני המקרים האדם מבצע עבירה, אך יש הבדל בחומרת העבירה.

דליה איש שלום: הסעיף אומר: "מי שנפסל מלקבל או להחזיק רשיון נהיגה".

דליה איש שלום: ברור כי מדובר בפסילה כלשהי, ולא באדם אשר שכח לחדש את רשיון הנהיגה.

נחום לנגנטל: שנים אני נקטתי בעמדה האומרת כי לא צריך לקבוע עונשי מינימום.

אברהם פורז: מה הפרקטיקה הקיימת היום לגבי אדם אשר נוהג ללא רשיון נהיגה?

דליה איש שלום: אנו קיבלנו נתונים חלקיים בלבד, אשר מצביעים על כך שבפועל נותנים מאסרים בפועל במקרים כאלו, אך אין בידי נתונים מדויקים לגבי האחוזים המדויקים.

אברהם פורז: רחל, האם אתם מתנגדים לכך שמי שנתפס כאשר הוא נוהג בתקופה של שלילת רשיון, יקבל שלושה חודשי מאסר בפועל?

נחום לנגנטל: בעניין הזה אנו מסכימים.

אתי בנדר: אני מבינה כי אתה הגעת להסכמות עם עו"ד איש שלום.

אתי בנדר: עו"ד איש שלום ואני ישבנו ודנו בסעיף 67 לחוק, ומצאנו בעיה נוספת, ועל כן אנו מעונינות להציע שיפור נוסף.

אתי בנדר: סעיף 67 לפקודת התעבורה בניסוחו הקיים היום אומר: "מי שהודע לו שנפסל מלקבל או מהחזיק רשיון נהיגה, וכל עוד הפסילה בתוקפה, הוא נוהג ברכב שנהיגתו אסורה בלי רשיון, לפי פקודה זו, או מי שנוהג בניגוד לתנאים הקבועים שנוספו ברשיונו כל עוד הם בתוקפם…".

אתי בנדר: כאן אני רוצה להסב את תשומת לבך, חה"כ לנגנטל, כי מדובר בסעיף קשה, כיוון שגם מי אשר מחויב לנהוג עם משקפיים ונוהג ללא משקפיים, לפי סעיף זה, רשאי להיענש.

אברהם פורז: אני מחויב לנהוג עם מראה פנורמית.

אברהם פורז: אני לא עושה זאת כיוון שזה מעוות את כל הראייה.

אברהם פורז: האם דיני כדינו של מי אשר נוהג ללא רשיון?

אהרון אהרון: עד שנת 1988 לא היתה חובה בשתי מראות חיצוניות ברכב פרטי, ועל כן חייבו למי שנזקק לכך, במראה פנורמית.

אהרון אהרון: משנת 1999 כל רכב חייב בשתי מראות חיצוניות, ועל כן לא מחייבים עוד במראה פנורמית.

אתי בנדר: הסעיף הזה חל על מי שנוהג בתקופת פסילה.

אתי בנדר: הוא חל על מי שנוהג בניגוד לתנאים המופיעים ברשיון הנהיגה.

אתי בנדר: אני ממשיכה לקרוא את סעיף 67 בנוסחו המקורי: "או מי שהודע לו כי נפסל מהחזיק ברשיון רכב וכל הפסילה בתוקפה והוא משתמש באותו רכב או מרשה להשתמש בו, או מי שנהג או הרשה לאחר לנהוג ברכב בניגוד להודעת איסור שימוש, או צו איסור שימוש".

אתי בנדר: אנו מבחינים כי יש כאן עוד שתי סיטואציות שעליהן מדבר הסעיף.

אתי בנדר: הסיטואציה הראשונה היא נהיגה ברכב שניתן לגביו צו איסור שימוש מנהלי או שיפוטי.

אתי בנדר: הסיטואציה הנוספת היא מי שנוהג או מרשה לאחר לנהוג ברכב, אם בעל הרכב נפסל מהחזיק רשיון רכב.

אתי בנדר: חיפשנו היכן יש דבר כזה בפקודה, ומצאנו את סעיף 44א לפקודת התעבורה, אשר דן בעניין הזה.

אתי בנדר: בסעיף הזה מדובר בעיקר על עבירות הסעה.

אברהם פורז: אני יזמתי תיקון בחוק שמירת הניקיון, אשר קובע כי מי שזורק פסולת בניין אפשר לשלול לו את רשיון הרכב.

נחום לנגנטל: בחוק הזה אנו הפננו לחוק שלך.

אתי בנדר: הסנקציה של פסילה מהחזיק ברשיון רכב, היא סנקציה מאוד חריפה, ועל כן תמהנו אם נכון הוא שהתיקון המוצע יחול גם על מי שנפסל מהחזיק ברשיון רכב, ולא רק רשיון נהיגה.

אתי בנדר: בית המשפט קובע כי הנהג הוא מסוכן ולא הרכב.

אתי בנדר: לכן אנו הצענו בנוסח החדש, כי מאסר חובה מינימלי יחול על מי שהוא עצמו נפסל מהחזיק רשיון נהיגה, או שנהג בניגוד לתנאים שברשיון הנהיגה.

אתי בנדר: הצענו לחלק את הסעיף לשני סעיפים נפרדים.

נחום לנגנטל: מדוע קבעתן כפל קנס?

אתי בנדר: בסכום הקנס עשינו הפנייה לחוק העונשין, כדי להגיע לסכום שאתה ביקשת.

דליה איש שלום: אני חושבת כי ישנה טעות בהדפסה, כיוון שאנו לא הכנסנו את המילה כפל.

נחום לנגנטל: אני מציע כי יהיה כתוב "…ו הקנס" ולא "או הקנס".

דליה איש שלום: כאשר אומרים "או" זה יכול להיות קנס, מאסר או שניהם.

נחום לנגנטל: אני לא רוצה שתהיה אפשרות לתת קנס.

דליה איש שלום: יש כללים בחוק העונשין.

דליה איש שלום: אתה לא יכול להתנות זאת.

נחום לנגנטל: מדובר בחקיקה ראשית, ועל כן אני רוצה להתנות זאת.

דליה איש שלום: מדובר בסמכות כללית של בית המשפט.

דליה איש שלום: אתה קובע כי ככלל יהיה עונש מינימום של מאסר.

דליה איש שלום: בדרך כלל המאסר יהיה בפועל, ורק במקרים חריגים על תנאי.

דליה איש שלום: בית המשפט מנימוקים מיוחדים בלבד יוכל לסטות מכך.

נחום לנגנטל: אני יודע כי השופטים ירחמו על האנשים ויטילו עליהם רק קנסות.

אתי בנדר: חה"כ לנגנטל, בנוסח החדש נצמדנו להצעתך המקורית.

אברהם פורז: אני רוצה שתסברנה לי את משמעות המשפט: "מי שהודע לו שנפסל מלקבל…".

דליה איש שלום: מדובר באדם אשר קיבל פסילה לפני שהוציא רשיון נהיגה.

אברהם פורז: אני חושב כי המשפט הזה צריך להיות מנוסח כך: " מי שנפסל מלקבל או מהחזיק רשיון נהיגה, והודע לו על כך…".

דליה איש שלום: אני מסכימה איתך.

דליה איש שלום: אנחנו פשוט העתקנו זאת מהנוסח המקורי.

אברהם פורז: אני חושב כי צריך לוותר על: "או מי שנוהג בניגוד לתנאים הקבועים ברשיונו".

דליה איש שלום: ניתן להעביר את זה לסעיף (ב).

דליה איש שלום: זו עדיין צריכה להיחשב עבירה.

אברהם פורז: אני ממשיך לקרוא את סעיף 67(א) בנוסח החדש: "דינו- מאסר שלוש שנים ולא פחות משלושה חודשים, או כפל קנס הקבוע בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין התשל"ז1977-.

אברהם פורז: אולם בית המשפט רשאי, אם ראה שהנסיבות מצדיקות זאת, שלא לפסוק מאסר מינימום כאמור מטעמים שיפרש בפסק הדין".

אברהם פורז: האם לא ניתן להוסיף: "מטעמים מיוחדים שיפרש בפסק הדין".

דליה איש שלום: אנו נצמדנו לנוסח המופיע בסעיף 64, כדי לא ליצור מצב בו כל סעיף ינוסח באופן שונה.

אברהם פורז: אם כך, מה מונע משופט לרחם על אותו אדם ולתת לו רק קנס?

אברהם פורז: אני מבקש שתמצאו נוסח מחמיר יותר.

דליה איש שלום: ניתן להשתמש בנוסח המופיע בחוק נגד עבירות המין שאומר: "אלא אם החליט בית המשפט מטעמים מיוחדים שירשמו להקל בעונשו".

אברהם פורז: אני מציע לכתוב: " "אלא אם החליט בית המשפט מטעמים מיוחדים, שיפרש בפסק הדין".

אתי בנדר: אם כך חלק זה של סעיף ינוסח כך: "אולם בית המשפט רשאי שלא לפסוק מאסר מינימום כאמור, מטעמים מיוחדים שיפרש בפסק הדין".

אברהם פורז: אני קורא את סעיף 67(ב) בנוסח החדש: "הנוהג ברכב או מרשה לאחר לנהוג ברכב בניגוד להודעת איסור שימוש ברכב או צו איסור שימוש ברכב, או מי שנוהג בניגוד לתנאים הקבועים ברשיונו, דינו מאסר שלוש שנים או קנס, כאמור בסעיף 61(א)(3)

אברהם פורז: לחוק העונשין"

נחום לנגנטל: אני הכנתי את הצעת החוק הזו בעקבות התופעה בה במדינת ישראל אנשים נוהגים ללא רשיון לאחר שקיבלו שלילת רשיון מבית המשפט.

נחום לנגנטל: הניסוח החדש לא יוצר שום הרתעה, כיוון שגם כאשר אותם אנשים ייתפסו, בית המשפט יוכל לרחם עליהם ולהטיל עליהם קנס בלבד.

אברהם פורז: איך אנו יכולים למנוע מצב בו השופטים יפסקו עבודת שירות במקום מאסר?

דליה איש שלום: אי אפשר למנוע זאת.

אברהם פורז: אם אדם נוסע ללא רשיון נהיגה, ולבסוף מטילים עליו רק שלוש חודשי מאסר בפועל ועבודת שירות, לא עשינו כלום.

דליה איש שלום: יש כל מיני נסיבות שלא ניתן לצפות אותם מראש.

נחום לנגנטל: תחילה אמרו לי כי במקום שישה חודשי מאסר מינימום ייקבעו שלשה חודשי מינימום, אחר כך אמרו לי שלא להתעקש על מאסר בפועל.

נחום לנגנטל: עכשיו הם אומרים לי כי תהיה אפשרות נוספת של הטלת קנס.

אברהם פורז: כמה חודשי עבודת שירות ניתן לפסוק?

נחום לנגנטל: עד שישה חודשים.

נחום לנגנטל: עכשיו הם אומרים לי כי תהיה אפשרות נוספת של הטלת קנס.

אברהם פורז: זה יהיה אפשרי רק מטעמים מיוחדים שיירשמו.

מיכאל קליינר: חה"כ לנגנטל, מדוע קבעת מאסר, ולא קנס מינימום גבוה?

נחום לנגנטל: כי אותו אדם יכול לומר כי אין לו בכדי לשלם את אותו הסכום.

אברהם פורז: מיכאל, העבירה של נהיגה בתקופת פסילה, מעבר לסכנה הבטיחותית, היא פגיעה ברשויות החוק.

מיכאל קליינר: יש מקרים בהם אדם בתום לב נוהג ללא רשיון.

אברהם פורז: בחוק נאמר בפרוש "והודע לו".

נחום לנגנטל: בנוסח המקורי שלי כתבתי: "ייעצר עד תום ההליכים נגדו ודינו יהיה שלוש שנים, או מאסר לתקופה קצרה יותר וקנס של מאה אלף שקלים חדשים, ובלבד שמשך הקנס לא יפחת מחצי שנה".

נחום לנגנטל: אני מסכים לתת פתח מילוט לשופט ולקבוע, כי מטעמים מיוחדים בית המשפט יכול שלא לפסוק מאסר מינימום, אך אני לא מסכים לניסוח החדש אשר אומר כי השופט יכול לתת מאסר או קנס: "דינו- מאסר שלוש שנים ולא פחות משלושה חודשים או כפל קנס הקבוע בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין התשל"ז1977-.

נחום לנגנטל: אולם בית המשפט רשאי, אם ראה שהנסיבות מצדיקות זאת, שלא לפסוק מאסר מינימום כאמור מטעמים שיפרש בפסק הדין".

אברהם פורז: אני רוצה להבהיר את רצוננו.

אברהם פורז: אנו מעונינים כי יהיה מאסר חובה של שלושה חודשים מינימום ובנוסף יוטל קנס.

אברהם פורז: הקנס הוא לא אלטרנטיבה.

אברהם פורז: האם מהנוסח החדש ניתן להבין זאת?

אתי בנדר: הנוסח שאנחנו הצענו מופיע בכל הענישה בדיני עונשין.

אתי בנדר: הכוונה היא למאסר, קנס או שניהם יחד.

אברהם פורז: אני מציע כי נהפוך את הסדר.

אברהם פורז: קודם כל נקבע את המאסר ואחר כך את הקנס.

נחום לנגנטל: הבעיה שלי היא שאחר כך השופטים יכולים לומר כי לא ניתן ללחוץ על אותם האנשים, כי זו הפרנסה שלהם.

אברהם פורז: השאלה היא האם הסעיף כפי שהוא מופיע בנוסח החדש, מעביר לבית המשפט את הצורך לפסוק מאסר שלושה חודשים, אלא אם קיימים טעמים מיוחדים?

נחום לנגנטל: לא.

אתי בנדר: כן.

אירית מור: אני מסכימה אם חה"כ לנגנטל.

אירית מור: הנוסח החדש יאפשר לבית המשפט לתת לאנשים הנוהגים ללא רשיון רק קנס.

אירית מור: לא ייתכן כי אנו נוריד את חומרת הענישה הקיימת היום.

אירית מור: כיום בכל עבירה של נהיגה בזמן פסילה, התביעה היא לפחות למאסר על תנאי, כאשר ההנחיה היום על פי הפסיקה היא לדרוש מאסר בפועל.

אירית מור: לפי הנתונים, משנת 2001-1999, מתוך 3334 מקרים של נהיגה בזמן פסילה, ב3006- נפסק מאסר בפועל עד חצי שנה, ב60- מקרים נוספים, נפסק מאסר מעל חצי שנה ב27- מקרים מאסר של שנה, וישנם גם מקרים מועטים בהם נפסק מאסר העולה על תקופה של שנה.

אירית מור: לא ייתכן כי היום אנו נחליט להקל בעונש.

אתי בנדר: היכן את מוצאת הקלה בענישה?

נחום לנגנטל: אני התפשרתי על שלושה חודשים במקום שישה חודשים.

רחל גוטליפ: הניסוח של : "או הקנס", הוא חלק מעונש המינימום.

רחל גוטליפ: כלומר, מה שעולה מן הנוסח הוא, כי הקנס הוא עונש המינימום.

אברהם פורז: מהו הקנס הצמוד לשלוש שנות מאסר?

דליה איש שלום: 50 אלף שקל.

אברהם פורז: אם כך, מדוע אנו צריכים לכתוב "או"?

דליה איש שלום: חה"כ לנגנטל רצה שיקבע כפל קנס של 100 אלף שקל.

אברהם פורז: חה"כ לנגנטל, אני מציע שתוותר על כך.

נחום לנגנטל: אני ויתרתי על כך.

דליה איש שלום: יש לי הצעה לנוסח אחר.

דליה איש שלום: אם אנו נדבר על השוליים של החריגה מהמינימום מייד אחרי עונש המאסר, ורק בסיפא נכתוב: "רשאי בית המשפט להטיל…"

אתי בנדר: דליה, אם אנו מחליטים שלא לציין את הקנס, אין צורך בכך.

אברהם פורז: בעיני הקנס הוא אינו הפתרון המתאים.

אברהם פורז: אני לא רוצה לתת לשופט מפלט באמצעות האפשרות לפסוק קנס.

דליה איש שלום: השופטים מודעים לכך שיש להם את הסמכות הזו לפי סעיף 36, גם אם לא נציין זאת בהצעת החוק הזו.

דליה איש שלום: מי שייצא נפסד מכך הוא האזרח שלא יידע את קשת העונשים שבית המשפט יכול להטיל עליו.

דליה איש שלום: אני לא חושבת שהמסר יועבר לשופטים.

אברהם פורז: באותם מעט מקרים בהם אותם אנשים שנהגו בפסילה לא יקבלו מאסר בפועל, הם יקבלו שלושה חודשים על תנאי לפחות.

אברהם פורז: המסר של המחוקק יהיה החמרה בענישה על עבירה כזו.

דלית עזריה: בסעיף 64 לפקודת התעבורה נכתב: "או מאסר בפועל חובה של שלושה חודשים, או מאסר וקנס".

דליה איש שלום: אני חושבת כי מבחינה משפטית, זה לא משנה כלל אם כותבים: "וקנס" או "או קנס".

דליה איש שלום: מבחינתי יותר טוב להזכיר את הקנס, כיוון שיש אנשים אשר ידעו בכל מקרה כי על סמך סעיף 36 בית המשפט רשאי להטיל קנס.

אברהם פורז: בעיני התגובה ההולמת לנהיגה ללא רשיון איננה בהחמרת הקנס, אלא במאסר.

נחום לנגנטל: דליה, הרבה פעמים חה"כ פורז אומר כי הוא לעיתים בעד החמרת הענישה בסוג מסוים של עבירות תעבורה, לא רק בגלל שההחמרה מונעת תאונות דרכים, אלא לשם שמירת הסדר.

מיכאל קליינר: האם המשפט: "מעצר עד תום ההליכים" עדיין נשאר?

אברהם פורז: לא.

מיכאל קליינר: מצד אחד ברור כי אדם אשר בזדון וביודעין נסע ללא רשיון, אלא מטעמים מיוחדים כמו פיקוח נפש, זה לא בסדר.

מיכאל קליינר: אני שואל האם לא כדאי לבנות עוד מדרגה.

מיכאל קליינר: יש הבדל בין מצב בו אדם נהג בתום לב בכפר בו ישנם שני רכבים, לבין מצב בו אדם עשה מעשה הונאה פוזיטיבי, הוציא רשיון נהיגה נוסף שאיתו הוא משתמש בתקופת שלילת הרשיון.

אברהם פורז: הוצאת רשיון נהיגה כאשר אתה בתקופת פסילה, זו עבירה אחרת.

מיכאל קליינר: ההצעה שלי היא לציין כי במצב של נהיגה ללא רשיון בנסיבות מחמירות, כמו הונאה, ניתן יהיה לפסוק שישה חודשים.

דליה איש שלום: בהחלט היה ראוי כי היינו מפרטים את הנסיבות המחמירות ואת הנסיבות המקלות, אבל זה דורש ממשרד המשפטים להכניס קודקס של נסיבות מחמירות ומקילות.

מיכאל קליינר: אני הצעתי לקבוע נסיבה מחמירה.

אברהם פורז: נציגי המשטרה, האם כאשר שוטר עוצר מישהו בגלל עבירת תנועה, ואותו אדם נדרש להציג רשיון נהיגה, ונתפס עם רשיון כפול, הוא מעמיד את אותו נהג לדין על מירמה?

אירית מור: אני מניחה שכן.

נחום לנגנטל: זו התופעה הכי נפוצה.

אברהם פורז: נציגי המשרד לביטחון פנים, עד אחרי הקריאה הראשונה, אני מבקש לבדוק את אותם מקרים בהם הוצג רשיון כוזב, כדי שנדע את דרך הטיפול במקרים הללו.

אברהם פורז: בהתאם לכך אנו נקבע אם אנו צריכים לתת תשובה משפטית למקרים כאלו, או שאתם תמסרו לנו התחיבות כי במקרים האלה אתם כמשטרה תטפלו בכך.

נחום לנגנטל: הנציגות הללו לא תוכלנה לטפל בכך, כיוון שהן מטפלות בעבירות תנועה.

נחום לנגנטל: העבירה עליה אנו מדברים עכשיו שייכת לעברות הונאה.

אברהם פורז: עדיין מדובר באותו גוף.

אברהם פורז: לא ניתן להפריד בין שני הדברים.

אירית מור: עד היום כאשר שוטר היה עוצר נהג ומוצא כי הוא נוהג בפסילה, הוא היה נותן לו דו"ח וזימון לבית משפט.

אירית מור: אנו עצרנו זאת.

אירית מור: אנו היום מעונינים לוודא כי הפסילה היתה תקנית, ועל כן השוטר מביא את כל החומר לתביעה, פותחים תיק חקירה, חוקרים אותו, מוודאים כי הפסילה היתה כדין.

אירית מור: רק אז התובע מכין כתב רישום.

אירית מור: אם בהליך החקירה עולה בעיה של מרמה וזיוף, אין בעיה להעביר את זה לתביעות הפליליות.

מיכאל קליינר: האם לא כדאי שנציין בחוק עצמו כי בנסיבות מחמירות ניתן יהיה לתת עונש חמור יותר.

אתי בנדר: זה בעייתי, כיוון שאז אנו נצטרך להגדיר מהן הנסיבות המחמירות.

אברהם פורז: אני מציע כי נעביר את הצעת החוק כפי שהיא ככה לקריאה ראשונה, ואחרי הקריאה הראשונה אנו נחזור לדון בנושא הזה.

אירית מור: בנסבות ביצוע עבירה, קיימת חלוקה לנסיבות מקלות ונסיבות מחמירות.

אירית מור: למשל, עבירה בה אדם נהג בזמן פסילה בעקבות הרשעתו בגרימת תאונה קטלנית, נחשבת נסיבה מחמירה.

אירית מור: על כן אנו מבקשים שלא להשתמש בנוסח של: "נסיבות מטעמים מיוחדים שיפרשו", אלא בנוסח הקיים בסעיף 63: "נסיבות העבירה".

דליה איש שלום: הנסיבות האישיות הן מאוד רלוונטיות.

אברהם פורז: הנוסח: "נסיבות מיוחדות" כוונתו כי השופט צריך להטיל על הנאשם שלושה חודשי מאסר גם במקרים הקלים יותר, אלא אם הוא מנמק אחרת.

אתי בנדר: הנוסח עליו הוחלט הוא: "מי שנפסל מלקבל או מהחזיק רשיון נהיגה והודע לו על כך, וכל עוד הפסילה בתקפה והוא נוהג ברכב, דינו-מאסר שלוש שנים ולא פחות משלושה חודשים.

אתי בנדר: אולם בית המשפט רשאי, שלא לפסוק מאסר מינימום כאמור מטעמים מיוחדים".

אברהם פורז: תכתבי מזערי במקום מינימום.

אתי בנדר: אני מקפידה מאוד על צחות השפה העברית, אך יש בכל החקיקה אזכור של עונשי מינימום.

דלית עזריה: מדוע הורדתם את המשפט: "נהיגתו אסורה בלי רשיון"?

דלית עזריה: מה קורה עם רוכב אופניים?

אברהם פורז: ניתן לכתוב: "רכב מנועי".

רחל גוטליפ: בפקודת התעבורה, בסיף 47, ישנה גם חזקת ידיעה למי שזומן ולא בא, ועל כן המילים: "והודע לו" יכולים לעורר בעיה.

אברהם פורז: ניתן להוסיף בניסוח כי אין באמור בסעיף זה כדי לפגוע באמור בסעיף 47.

מיכאל קליינר: מהו המצב הנפשי בו צריך להיות אותו נהג?

דליה איש שלום: מודעות.

דליה איש שלום: אך כאן מדובר באקט פורמלי ולא במצב הנפשי.

אתי בנדר: רחל, את מציעה תיקון שלא ניתן לאשר אותו מבלי לדון בנושא הזה.

אתי בנדר: אני חושבת כי יש עוד מקומות בפקודת התעבורה שכתוב: "משהודע לו" ואת ההוראה הספציפית שמבקשים להכניס כאן.

אברהם פורז: לצורך הקריאה הראשונה, הנוסח לא יכלול את התוספת הזו.

אברהם פורז: הנחת העבודה שלנו היא שהנוסח: "הודע לו", כמשמעותו בפקודה, לרבות עצימת עיניים או אי התייצבות.

מיכאל קליינר: זה המקרה הקלאסי בו הנוסח "הודע לו" חשוב.

מיכאל קליינר: אני לא רוצה שיקרה מצב בו מישהו קיבל הודעה ולא מצא אותה ועל כן לא הגיע.

אברהם פורז: במקרה כזה בית המשפט יחליט כי זה מקרה השייך להגדרה: "מטעמים מיוחדים".

אברהם פורז: האם כפי שהסעיף הזה מנוסח, הוא כולל את ההגדרה הקונסטרוקטיבית של "הודע לו"?

רחל גוטליפ: סעיף 47(ו) לפקודת התעבורה אומר: "לא הופיע נהג לפני קצין משטרה במועד שזומן אליו, רשאי קצין משטרה לפסול אותו ברשיון נהיגה לפי סעיף קטן ה, גם בהעדרו.

רחל גוטליפ: ומאותו מועד יראו את הנהג כמי שהודע לו שנפסל מהחזיק רשיון נהיגה".

אברהם פורז: זה לא הגיוני.

אתי בנדר: כתוב במפורש: "ומאותו יום יראו אותו כמי שהודע לו".

אברהם פורז: אנו נטפל בכך לקראת קריאה ראשונה.

אברהם פורז: יש בעיה לתת לאדם שלא בא והוא אינו יודע כי נפסל רשיונו, עונש מינימום.

אתי בנדר: אני מקריאה את סעיף (ב): "הנוהג ברכב או מרשה לאחר לנהוג ברכב בניגוד להודעת איסור שימוש ברכב או צו איסור שימוש ברכב, או מי שנוהג בניגוד לתנאים הקבועים ברשיונו, דינו מאסר שלוש שנים או קנס, כאמור בסעיף 61(א)(3)

אתי בנדר: לחוק העונשין".

לאה ורון: בהעדר נציג האוצר אני מבקשת תוך שבוע לקבל אישור ותשובה לשאלה האם יש להצעת החוק הזו עלות תקציבית.

אברהם פורז: אני מבקש מהיועצת המשפטית להכין את הצעת החוק לקראת קריאה ראשונה, ומהאוצר להודיע אם יש עלות תקציבית להצעת החוק.

אברהם פורז: לדעת המציע אין עלויות.

אברהם פורז: יכול להיות שיש לכך עלות, כיוון שיותר אנשים ילכו לבית סוהר, וזה עולה כסף.

אברהם פורז: אני מציע שנצביע על הצעת החוק.

אברהם פורז: ה צ ב ע ה בעד: 4 נגד: 0 נמנעים: אין

נחום לנגנטל: אני רוצה לציין, כי אני מודה לחה"כ ברכה שהוא שותפי להצעת החוק הזו, על מאמציו הרבים להעברת החוק.

אברהם פורז: אנו עוברים להצעת החוק השנייה, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (תיקון עונש מינימום בגרימת מוות בנהיגה רשלנית), התשס"ב2001- -חה"כ אופיר פינס-פז.

אופיר פינס-פז: אני מבין כי גובש נוסח חדש בין היועצת המשפטית של הוועדה לבין היועצת המשפטית.

אופיר פינס-פז: הכוונה היא כי במקרים בהם נהג הורשע בגרימת מוות ברשלנות, יקבע מאסר מינימום של שלושה חודשים, ובלבד מתנאים שייפרש בפסק הדין.

אופיר פינס-פז: אנו שינינו זאת לחצי שנה, אך קבענו כי מנימוקים מיוחדים תהיה לשופט הזדמנות להחליט על עונש מופחת, או להחליט כי לא יוטל עונש מאסר כלל.

אופיר פינס-פז: זהו הנוסח המקובל בחקיקת עונשי מינימום.

אופיר פינס-פז: בוועדת שרים לחקיקה זו היתה ההתניה, ואני קיבלתי את זה.

אברהם פורז: האם ניתן לסטות מהקביעה של שלושה חודשי מאסר?

אתי בנדר: כן.

אברהם פורז: אם כך, לא השתנה כלום.

אברהם פורז: במקום שלושה חודשים, שיניתם לשישה חודשים, עם תוספת כי ניתן מטעמים מיוחדים לסטות מכך.

אברהם פורז: חה"כ פינס, אני אתמוך בהצעת החוק הזו, אך תדע כי השאלה האם העבירה נגמרת בגרימת מוות, היא אינה עניין של מזל.

אברהם פורז: יכול להיות מקרה בו עברת עבירה חמורה מאוד ולא גרמת נזק, אך בנסיבות אחרות ניתן היה לגרום למוות של אדם.

אברהם פורז: יש בעיה עם בעיות רשלנות.

אברהם פורז: יש רצון של החברה לא לעבור לסדר היום על עבירות כאלה, אך הרבה פעמים המצב הנפשי של האנשים יכול לגרום לטעות בשיקול דעת בנהיגה.

דליה איש שלום: אם היה מדובר בקביעת עונש מינימום בעבירה כזו, היינו שוקלים שלא לקבוע זאת, אך היות ועונש מינימום כבר קיים וחשבנו כי צריכה להיות פרופורציה בין עונשי המינימום למקסימום, אנו לא התנגדנו לכך.

אירית מור: ב70%- מהמקרים הללו, כולל מקרים שהם כתוצאה משיקול דעת מוטעה, נתן בית המשפט עונש מאסר של שישה חודשים.

אברהם פורז: ישנם שני סוגי רשלנות.

אברהם פורז: ישנה רשלנות הנקראת פזיזות.

אברהם פורז: כאשר אדם הנוסע במהירות מופרזת או משוחח בטלפון, הוא מגדיל את הסיכוי להיות מעורב בתאונה.

אברהם פורז: לעומת זאת יש מקרים בהם חוט המחשבה ניתק לרגע, וזה הגורם לתאונת הדרכים.

מיכאל קליינר: אם היום היה מדובר בקביעת עונש מינימום על עבירה כזו, הייתי נגד.

אופיר פינס-פז: יש דרכי מילוט מכך, יש גם שיקול דעת לשופט.

מיכאל קליינר: האם הניסוח עדיין מאפשר עונש של עבודות שירות?

אתי בנדר: כן.

אברהם פורז: אני מציע שנצביע על הצעת החוק.

אברהם פורז: ה צ ב ע ה בעד: 3 נגד: 0 נמנעים: אין אנו מעבירים את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

אברהם פורז: תוך שבוע אנו מבקשים לקבל ממשרד האוצר את האומדן התקציבי.

אברהם פורז: המציע טוען כי אין להצעת החוק הזו עלות.

אברהם פורז: תודה רבה, הישיבה נעולה.