ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 461, 2002-05-21 13:00

מוזמנים: אדוארד בלאו משרד התשתיות חיים תמם מ"מ מפקח כבאות ראשי אייל כספי מפקד שירותי כבאות הרצליה גדעון דבי אמישראגז פנחס גידרמן פזגז אלי פיימן פזגז מתי עלבע יועץ חברת ש.א.מ מרכז הגז בע"מ צחי בר-ציון, עו"ד לשכה משפטית, משרד האוצר שרון בן-גל לשכה משפטית, משרד העבודה והרווחה ורדית רז,עו"ד לשכה משפטית, משרד התשתיות אלי רונן משנה למנכ"ל משרד התשתיות חגית אייזנמן, עו"ד לשכה משפטית, משרד התשתיות דן צפריר,עו"ד המשרד לאיכות הסביבה ד"ר מיקי הרן המשרד לאיכות הסביבה

מנהלת הוועדה: צו הגז (בטיחות ורישוי) (הפחתת הסיכון בגלילות), התשס"ב-2002

נעמי בלומנטל: אנחנו מבקשים לאשר את צו הגז.

נעמי בלומנטל: זה צו שמביא בשורה גדולה לעם ישראל.

אברהם פורז: אולי אני צריך לפסול את עצמי מדיון כי אני גר במרחק של קילומטר מפי-גלילות.

אברהם פורז: אני מודיע שיש לי עניין בצו.

אברהם פורז: אני לא יזמתי את הצו, אתם יזמתם אותו.

נעמי בלומנטל: אנחנו יזמנו.

נעמי בלומנטל: אני משערת שלאף אחד לא תהיה התנגדות לאשר צו מסוג זה.

נעמי בלומנטל: זה בעצם צו שנועד להפחית את הסיכונים הנובעים מהשימוש במתקנים שנמצאים היום בפי-גלילות.

נעמי בלומנטל: אלה אותם מתקנים שמדובר עליהם הרבה מאוד שנים, שמסכנים את הציבור, מסכנים את התחבורה.

אברהם פורז: אבל היה צו קודם שאישרנו.

אלי רונן: הוא הסתיים ב-1 למרץ.

אברהם פורז: זה הארכה של הצו הקודם?

אלי רונן: זו לא הארכה, זה שיפור.

נעמי בלומנטל: אנחנו מדברים על הורדה בכמויות.

נעמי בלומנטל: לאחר מכן, בשלב הבא אנחנו מדברים על הטמנת המכלים מתחת לפני הקרקע.

נעמי בלומנטל: הכל נעשה בתיאום עם חברות הגז, עם משרדי הממשלה.

נעמי בלומנטל: אנחנו בו-זמנית מחפשים אתרים חלופיים.

אלי רונן: בשנים האחרונות אנחנו פועלים בצורה מאוד אינטנסיבית על-מנת להביא לחיסולה הסופי של החווה בפי-גלילות.

אלי רונן: הבקשה של המשרד היא להביא לצמצום מאוד משמעותי של הכמויות.

אלי רונן: אנחנו מדברים על הורדה של הכמות של פזגז במתקן.

אלי רונן: אם יש להם היום 1600, כאן אנחנו מקטינים את זה ל-180 טון, שזה קצת למעלה מ-10%.

אלי רונן: בחורף, שזה מספר חודשים מצומצם, אנחנו מקטינים את זה ל-360 טון ואת הגז ללא ריח ל-110 טון.

אברהם פורז: זאת הפחתה של כמה?

אלי רונן: במקום 1600 יש 180.

אלי רונן: לגבי אמישראגז הכמות קצת יותר גדולה.

אברהם פורז: איך הם מעבירים את הגז לחוות האלה?

אברהם פורז: במיכליות?

אלי רונן: מכליות של 9,10 טון.

אלי רונן: זה מסתובב בין הבתים של כולנו.

אברהם פורז: לא מעבירים דרך צינור?

אלי רונן: היה צינור מבתי זיקוק חיפה לג'אלמה.

אלי רונן: המתקן בג'אלמה נסגר לפני 8 חודשים בגלל בעיות בטיחות.

אברהם פורז: כשזה בתוך מכליות זה גז או שזה מוקפא?

חגית אייזנמן: זה נוזל.

אלי רונן: ברגע שאתה משתמש בו הוא הופך לגז.

אברהם פורז: אני הבנתי שכשאתה מקרר גז לטמפרטורה מסויימת הוא הופך לנוזל.

חגית אייזנמן: הוא דחוס בתוך המכלית.

אברהם פורז: והדחיסה הופכת אותו לנוזל.

אברהם פורז: זה לחץ עצום על המכלית.

אלי פיימן: 3,4 אטמוספרות.

אברהם פורז: זה הופך לנוזל כבר בשלב הזה?

אלי פיימן: סיום הייצור בבית זיקוק זה גז נוזלי.

אלי פיימן: ככה זה נשמר עד הבית.

אלי פיימן: בערך 80-85 אחוז מהמכל הוא נוזלי.

אברהם פורז: יש, אגב, מכל אחסון מוטמן?

אלי רונן: לא.

אברהם פורז: אז למה אתם כותבים מכל אחסון?

אלי רונן: הכוונה היא, שבפרק זמן של 11 חודשים יפעלו חברות הגז על-מנת להטמין את הגפ"מ.

אברהם פורז: גם שם?

אלי רונן: כן.

אברהם פורז: אתה אומר שאם הם ירצו לעבור על הכמות שכתובה כאן הם יצטרכו להטמין.

אברהם פורז: האם חברות הגז מתכוונות לבצע מתקנים מוטמנים?

אלי רונן: חברות הגז תהיינה מוכנות להטמין את המכלים.

אלי רונן: .

אברהם פורז: אבל למה להן לעשות מתקן חדש אם אתה רוצה להעביר אותן משם?

אלי רונן: כי אנחנו מדברים על פרקי זמן של לפחות 3 שנים.

אלי רונן: אין אתר חלופי שיהיה מוכן מהיום בעוד 3 שנים.

אלי רונן: זאת הסיבה שאנחנו רוצים לצמצם את הסיכון עד כמה שאפשר.

אברהם פורז: ואתה מעריך שהם בינתיים יטמינו.

אלי רונן: כן.

אברהם פורז: באיזה עומק מטמינים מכל כזה?

אלי רונן: זאת הטמנה עלית.

אלי פיימן: מניחים אותו על פני הקרקע ועוטפים אותו במטר אדמה מכל כיוון.

אברהם פורז: וזה יותר בטוח מהמכלים הגדולים האלה?

אלי פיימן: זה מנטרל את הסיכון.

אברהם פורז: למה שלא תהיה חפירה?

אלי פיימן: זאת אופציה שקיימת.

אלי פיימן: היא יוצרת בעיות בתפעול.

אלי פיימן: כל הצוברים, כולל מה שנמצא בבתי הזיקוק, בקצ"א ובאשקלון נמצאים בשיטה הזאת.

אלי רונן: זה עומד בדרישות של פיקוד העורף.

גדעון דבי: סעיף 4(ב) מיותר.

אברהם פורז: אתם מסכימים שהוא יימחק.

חגית אייזנמן: כן.

אברהם פורז: סעיף 4(ב) נמחק.

אתי בנדלר: זה הוסף שנה שעברה כי חששת שאת כל הכמות המותרת יאחסנו במכל אחד.

אברהם פורז: עזבו את זה.

גדעון גבי: בסעיף 4(א) אני מציע להוסיף את המילים "שאינם טמונים" אחרי המילים "במכלי אחסון".

חגית אייזנמן: זה כבר כתוב.

אברהם פורז: הבקשה הזאת היא על המכלים הבלתי מוטמנים.

אברהם פורז: על המוטמנים אתם לא מבקשים שום דבר.

אברהם פורז: למה?

חגית אייזנמן: הכל מותנה במזכר הבנות עם החברות.

אברהם פורז: תעשו גם פה מזכר הבנות.

חגית אייזנמן: לא כל מזכר ההבנות נכנס עדיין לתוקף.

אלי רונן: במזכר ההבנות יש נקודה אחת פתוחה, וזה כל הנושא של עלות ההטמנה.

אלי רונן: זה נושא שנמצא בדיונים.

אלי רונן: יש עלות להטמנה הזאת.

אלי רונן: יש איזה שהוא דין ודברים מול החברות, לכן לא הכנסנו את זה לצו.

אלי רונן: כרגע אנחנו מדברים על הפחתה משמעותית של הכמויות.

אברהם פורז: נכון לרגע זה, באופן משפטי, לגבי מכל מוטמן אין מגבלה סטטוטורית, רק ההבנות ביניכם לבינם?

אלי רונן: אתה צודק.

דן צפריר: אם מפנים למזכר ההבנות, שזה איזה שהוא נספח אמורפי שאף אחד לא יודע איפה הוא נמצא, אז אין התחייבות להטמין על פי הצו.

אברהם פורז: כתוב כאן מזכר הבנות?

אתי בנדלר: תראה את סעיף 7 לצו.

אברהם פורז: זה חוקי?

גדעון דבי: לדעתי סעיף 7 מיותר, צריך לחזור לנוסח הקודם.

גדעון דבי: יש מזכר הבנות מחייב.

גדעון דבי: צריך להכניס אותו כאן לתקנות.

אברהם פורז: אני חושב שהדרך הראויה היא להביא לפה את מזכר ההבנות ואת כלליו.

אברהם פורז: האם אני יכול לקבוע בלי לראות את המסמך?

אברהם פורז: זה לא הליך חקיקה ראוי.

אברהם פורז: אנחנו לא יודעים מה דובר שם.

אברהם פורז: האם אני טועה, גברת בנדלר?

אתי בנדלר: אני רואה את זה לראשונה עכשיו, אדוני היושב-ראש.

אתי בנדלר: זה נראה לי תמוה.

אברהם פורז: אנחנו נאשר את ההגבלה לגבי המכלים העיליים.

אברהם פורז: לגבי המכלים המוטמנים תקחו את מזכר ההבנות, תהפכו אותו לתקנה ותביאו אותו אלינו.

אתי בנדלר: לגבי המכלים העיליים יש את סעיף 6.

אתי בנדלר: השאלה היא אם אתה רוצה לאפשר חריגה ללא הגבלה לפי שיקול דעת של המנהל.

מיקי הרן: גם לפי דעתנו מזכר ההבנות היה צריך להיות חלק מהצו.

מיקי הרן: אם מורידים את זה אז מה שנשאר זה רק ההורדה בכמות של פזגז.

מיקי הרן: אמישראגז לא יורדת בכמות.

גדעון דבי: זה לא נכון.

מיקי הרן: זה נכון שהיא נשארת באותה כמות?

גדעון דבי: אנחנו מקטינים את הכמות.

מיקי הרן: זה לא משהו מהותי.

מיקי הרן: מה שמקבלים פה במתנה זה לאחסן גז ללא ריח, שזה אחד הדברים המסוכנים ביותר.

מיקי הרן: הכבאות ואנחנו מתנגדים לגז ללא ריח בפי-גלילות.

מיקי הרן: אם מזכר ההבנות נכנס פנימה, אז יש לזה יתרון כי הוא מדבר על הטמנה, אבל אם הצו נשאר כמו שהוא ונותן להם להחזיק גז ללא ריח, לא מוטמן, אז מה עשינו?

מיקי הרן: הורדנו את הכדור של פזגז, שזה חיובי, אבל זה לא מספיק.

אלי רונן: אני חולק על גברת הרן שטוענת שיש פה הישג לא משמעותי.

אלי רונן: העובדות מדברות בעד עצמן.

אלי רונן: זה שמקטינים את הכמות או את הפוטנציאל מ-1600 ל-180..

מיקי הרן: מחזיקים 1600 היום?

אלי רונן: הם גדלו ל-1600 ואנחנו הקטנו אותם ל-180.

אלי רונן: אל תבואי ותאמרי שזה זניח.

אלי רונן: לאמישרגז אחרי הצו הקודם היה 770.

אלי רונן: הקטנו אותם פה ב-60%.

אלי רונן: הכמות של הגז ללא ריח היא הכמות המינימאלית שטוענות החברות שאיתה הן מסוגלות לתפקד על-מנת לספק אותו.

אלי רונן: במידה ואפשר להפעיל עוד לחץ ולהקטין, בבקשה, אני בעד.

מיקי הרן: או להטמין.

אלי רונן: אגב, הגל"ח מוכנס במזכר ההבנות.

מיקי הרן: אז תכתבו בצו שיטמינו את הגל"ח.

אלי רונן: זה מופיע במזכר ההבנות.

אברהם פורז: שר התשתיות מציע לנו הצעה.

אברהם פורז: אנחנו יכולים לאשר או לדחות.

אברהם פורז: האם יש פה התקדמות?

אברהם פורז: אם אנחנו לא מאשרים את זה אז אין מגבלה.

מיקי הרן: בצו הקודם.

מיקי הרן: .

אלי רונן: פג תוקפו של הצו הקודם.

מיקי הרן: אז תחדשו אותו.

אברהם פורז: זה צו יותר טוב מהקודם או יותר רע?

מיקי הרן: בהיבט אחד כן, ובהיבט השני לא.

אברהם פורז: ד"ר הרן, עצם העובדה שיש מגבלה זה דבר שמשפר את מצב הבטיחות.

אברהם פורז: יכול להיות שההתקדמות לא מספקת, אבל אין לי כלים לא לאשר 180 ולאשר 160.

אברהם פורז: אני חושב שכדאי לאשר את הצו.

מיקי הרן: השאלה היא אם לא כדאי שמשרד התשתיות יכניס כמה שינויים קטנים בצו.

אברהם פורז: לכם במשרד לאיכות הסביבה יש כלים להתמודד עם המספרים?

אברהם פורז: אתם יכולתם לבוא אלינו עם הצעה, למשל, שפזגז תרד ל120 במקום ל-180?

מיקי הרן: אנחנו אמרנו שצריך להטמין את זה בפי גלילות.

מיקי הרן: זה דבר שנכנס במזכר ההבנות.

מיקי הרן: אם זה היה חלק מהצו אז אני בעד.

מיקי הרן: ברגע שמזכר ההבנות לא בפנים, אז מה עשינו?

אברהם פורז: מה התוכנית שלכם?

אברהם פורז: שהם יטמינו?

אלי רונן: אנחנו מתכוונים לפנות את האתר.

אלי רונן: ברגע שהצו הזה יאושר, החברות רואות את הדלת החוצה.

אברהם פורז: כשאתה אומר להם להיכנס להשקעות ולקבור בפי גלילות, אתה רומז להם שזה לא יזוז משם לעולם.

אברהם פורז: עצם העובדה שאתה מסכים שהם יעשו שם מתקנים חדשים, אתה קורץ להם שאתה משלים עם המשך פעילות האתר.

אברהם פורז: אחרת היית אומר להם להקטין את הכמויות, בלי להקים מתקן חדש.

אלי רונן: במקביל לפעילות שאנחנו מבצעים, מינהל מקרקעי ישראל יושב עם החברות בצורה מאוד אינטנסיבית על-מנת לנסח הסכם להסדר המקרקעין.

אלי רונן: ברגע שיחתם הסכם המקרקעין, כל העסק הזה יצא לדרך.

אלי רונן: בוודאי ובוודאי אין למינהל מקרקעי ישראל אינטרס להנציח את החווה בפי-גלילות.

אלי רונן: התוכנית על פי לוחות הזמנים האופטימיים ביותר תאושר תוך סדר גודל של 7 שנים.

אלי רונן: בינתיים אנחנו רוצים להפחית את הסיכון.

אברהם פורז: למה 7 שנים?

אלי רונן: אני מדבר על אישור תוכנית הבנייה של המינהל.

אלי רונן: להערכתי, סדר גודל של 3 שנים בשביל לפנות אותם משם.

אלי רונן: מדובר על עלות של 2 מיליון דולר להטמין.

אלי רונן: מחצית זה עבור המכלים, שזה ממילא החברות תיקחנה לאתר החלופי ברגע שיהיה.

אלי רונן: המחצית השנייה זה עבודות בשטח.

אלי רונן: אנחנו מדברים על סדר גודל של כמיליון דולר עבודות בשטח.

אלי רונן: על הנקודה הזאת יש מחלוקת.

אלי רונן: אנחנו נגיע להסכמה מול החברות מי יממן את זה.

אברהם פורז: האם מקובל עליכם הערכות האלה?

גדעון דבי: זו הערכה נמוכה מאוד.

אלי רונן: אתם מדברים בשני קולות.

אלי רונן: זה לא רציני.

גדעון דבי: אני תומך.

אברהם פורז: זה רציני שהולך להיות אתר חלופי בשנים הקרובות?

אלי רונן: יש לנו את השפד"ן.

אלי רונן: כולנו יודעים מה הסטטוס שלו.

אלי רונן: אנחנו נמצאים בשלב די מתקדם של התוכנית המפורטת.

אברהם פורז: זאת תוכנית שהופקדה?

אלי רונן: זאת תוכנית שאושרה על ידי הממשלה.

אברהם פורז: למה צריך תוכנית מפורטת?

אלי רונן: כדי להוציא היתרי בנייה אתה צריך תוכנית מפורטת.

אברהם פורז: מה, אתם רוצים את כל ההתנגדויות של ראשון לציון?

אלי רונן: כנראה שאין לנו ברירה אלא לעבור את התהליך הזה.

אדוארד בלאו: אם צריך נעביר את זה בוועדה לפרוייקטים לאומיים.

אלי רונן: האתר השני הוא אתר קצ"א, שהוא לא אתר חלופי אחד לאחד לפי-גלילות כי הוא מרוחק מאיזור המרכז.

אלי רונן: יש הגדלה של 1500 טון שתהיה מוכנה באוקטובר שנת 2002.

אלי רונן: החברות כבר נערכות לעניין הזה.

אלי רונן: היו שני אתרים נוספים שנבחנו.

אלי רונן: אחד זה ברנטיס והשני ביסודות.

אלי רונן: כנראה ששני האתרים האלה נופלים בגלל חיל האוויר ובגלל הצבא.

אלי רונן: האתר השלישי שנבחן זה אתר חלץ.

אברהם פורז: זה לא פותר שום בעיה כי זה רחוק.

אלי רונן: הוא רחוק.

אלי רונן: יש עוד כמה מגבלות לגבי אתר חלץ.

אלי רונן: זה מה שיש על הפרק.

אלי רונן: במקביל פועלים בקריית-אתא על-מנת להטמין שם.

אברהם פורז: זאת אומרת אתם רוצים לעשות במקום חווה אחת כמה חוות.

אלי רונן: כן.

אלי רונן: צריך לזכור שג'אלמה נסגרה.

אברהם פורז: הגז עובר מהמכלים הגדולים בפי-גלילות למכלים הביתיים?

אלי רונן: או לצוברים או למכלים הביתיים.

אברהם פורז: זה חייב להיות באיזור המרכז.

אלי רונן: כדי שלא נשנע את הגפ"מ.

אלי רונן: הסיכון בשינוע הגפ"מ הוא בלתי נסבל.

אברהם פורז: אני מסכים.

אברהם פורז: אין היום איזו טכנולוגיה שמאפשרת לקבור את זה ממש עמוק באדמה באתר הזה?

אלי רונן: יש טכנולוגיות כאלה.

אברהם פורז: יש לי רושם שחיפוש אתר חלופי זאת משימה בלתי אפשרית.

אלי רונן: לפני שנה יצאה משלחת, יחד עם חברת תש"ן, כדי לבחון טכנולוגיות כאלה.

אלי רונן: יש טכנולוגיה כזאת במדינות אירופה.

אלי רונן: המגבלה היא העלות.

אלי רונן: צריך להטמין את הגפ"מ בעומק מאוד גדול.

אלי רונן: אם אתה לא מקים מתקן עם מאסה מספיק גדולה, אז אין כדאיות לעשות את כל הדבר הזה.

אברהם פורז: איזה עומק זה צריך להיות?

אלי רונן: עשרות מטרים.

פנחס גידרמן: זה מתחיל להיות כלכלי בעשרות אלפי טונות.

אברהם פורז: האם אי אפשר להטמין כמות יותר קטנה פחות עמוק?

אלי רונן: אתה צריך להגיע לשכבת הסלע.

אברהם פורז: מה יקרה אם שמים בטון בכמויות גדולות?

אלי רונן: זה צריך להיות סלע טבעי.

אברהם פורז: יכול להיות שהפתרון האמיתי הוא להשלים עם הקיום של הדבר הזה ולטמון את זה באדמה.

מיקי הרן: הטמנה עילית היא מספיק בטוחה.

מיקי הרן: זאת לא הבעיה.

אברהם פורז: אז מה הבעיה?

מיקי הרן: בצו הזה צריך להיכנס נושא ההטמנה.

אברהם פורז: אילו היינו אומרים שתוך תקופה מסויימת כל חוות פי-גלילות הופכת למוטמנת, זה היה בסדר מבחינתכם?

מיקי הרן: כן.

אברהם פורז: למה אתם לא הולכים על זה?

אלי רונן: אני מוכן שהמשרד לאיכות הסביבה יעמיד 2 מיליון דולר בשביל זה.

אברהם פורז: צריכה להיות החלטה שזה נשאר שם.

גדעון דבי: אדוני היושב-ראש, אנחנו מצהירים שאנחנו מוכנים להטמין על חשבוננו בתנאי שיתנו לנו להישאר.

פנחס גידרמן: אנחנו התחייבנו בפני משרד התשתיות לשאוף להגיע לכמויות על פי הצו שחדל מלהיות לפני מספר חודשים.

פנחס גידרמן: לפני שמדברים על הקטע של מילוי המכלים לצרכנים פרטיים, אנחנו צריכים את זה כבטן איחסון כי אין משהו אחר.

פנחס גידרמן: פזגז ויתרה במסגרת מזכר ההבנות על היכולת התמרונית שלה.

פנחס גידרמן: היא עברה למצב שבחורף היא צריכה לעבוד עם משהו כמו 360 טון גז ובקיץ עם 180 טון גז, שזה פחות או יותר יום וחצי עבודה.

פנחס גידרמן: זה בלתי אפשרי כמעט.

אברהם פורז: איפה אתה מחזיק את זה עד שאתה מביא את זה לפי-גלילות?

פנחס גידרמן: לכן, אדוני, לא נוכל להישאר בפי-גלילות גם אם יתירו לנו.

פנחס גידרמן: בכמויות האלה לא נוכל להישאר.

אברהם פורז: זה ברור.

אברהם פורז: אם יאפשרו לך להטמין ויאפשרו לך להגדיל.

פנחס גידרמן: מזכר ההבנות מדבר על הטמנה של 400 טון, שיאפשר לנו את אותם 360 טון עבודה בחורף.

פנחס גידרמן: אנחנו מאחסנים כרגע חלק מהגז בקצ"א.

פנחס גידרמן: בחלק מהגז ויתרנו על המלאי שלנו, כלומר פגענו ביכולת התפעול האמיתית של החברה.

אברהם פורז: אז איך אתה חי?

פנחס גידרמן: קשה מאוד.

פנחס גידרמן: אני מודה שיותר מכליות נוסעות בכבישים.

פנחס גידרמן: אני הזהרתי, כתבתי, אמרתי, הבאתי חוות דעת של המומחה במדינה לנושא של תחבורה, וזה מונח בבית המשפט העליון.

פנחס גידרמן: כל עוד לא יחליטו שאין גז במדינה לצרכנים - וזו זכות של כל אדם להשתמש בגז אם הוא רוצה - מישהו צריך לפתור את הבעיה הזאת.

פנחס גידרמן: אי אפשר שמשרד ממשלתי אחד יזרוק את זה על השני ואנחנו באמצע עם הצרכנים שלנו.

פנחס גידרמן: יש את סיפור עלות ההטמנה.

פנחס גידרמן: אני מסכים עם מה שאלי אמר, רק כשמדובר על 2 מיליון דולר לחברה, לא לאתר.

פנחס גידרמן: אם נוכל להשתמש בצוברים האלה במקום אחר, ודאי שלא נצטרך לרכוש חדשים.

פנחס גידרמן: על זה יש מחלוקת עם משרד התשתיות.

אברהם פורז: אתם טוענים שברגע שזה קבור באדמה זה בטוח?

פנחס גידרמן: כן.

פנחס גידרמן: כך זה מקובל בעולם.

פנחס גידרמן: זה דבר שהוא בטוח, שהוא ראוי.

אברהם פורז: בהנחה שזה בטוח, אפשר לקדם את הבנייה של רמת אביב ג' כך שתהיה יותר קרובה לאתר, או שצריך עדיין לשמור על המרחק הזה?

אברהם פורז: מעבר לשאלה של הבטיחות, יש קטע עצום של קרקע במרכז הארץ.

אברהם פורז: .

פנחס גידרמן: פזגז היא לא בעלת הקרקע שם.

אברהם פורז: זה מנטרל במקום קריטי, במקום חשוב אלפי דונמים של קרקע.

אלי רונן: לכן צריך לפנות אותם.

פנחס גידרמן: אני מתאר לעצמי שמישהו כבר חשב על פיתוח האזור הזה ללא מכלי גז ודלק באזור.

פנחס גידרמן: ככל שהדברים קשורים לפזגז, הטמנה עילית היא הטמנה בטוחה.

פנחס גידרמן: הכמות שאנחנו הסכמנו לחיות איתה היא ויתור ענק מצידנו.

פנחס גידרמן: יש לזה מחיר גם ברמה התפקודית וגם ברמה הכספית.

פנחס גידרמן: מכליות קטנות שפעם לקחו גז בפי-גלילות יצטרכו לנסוע לאשדוד ואולי לקצ"א.

פנחס גידרמן: אתם תראו הרבה מאוד מכליות קטנות של 6 טון ושל 8 טון, שבעבר לא נסעו את המרחקים האלה, נוסעות לחיפה או לקצ"א ואשקלון.

פנחס גידרמן: שלא ייאמר שזה לא נאמר כי זה יהיה.

פנחס גידרמן: זה בעצם מתחיל לקרות עכשיו כי אנחנו בירידת מלאים.

אייל כספי: מבחינת בטיחות בזיקה לכיבוי אש, צריך לקבל החלטה בהולה, כי אנחנו נשענים עדיין על החלטת הממשלה משנת 1998.

אברהם פורז: יש שם גם דלק נוזלי?

אייל כספי: בטח.

אברהם פורז: מה אתם אומרים לגבי הדלק הנוזלי?

אלי רונן: גם הדלק הנוזלי צריך לצאת משם.

אברהם פורז: לאן?

אלי רונן: יש כל מיני רעיונות לפי-גלילות, אבל הם מחכים שהמינהל יסיים את הסדר המקרקעין מולם.

אברהם פורז: זה בדור הנוכחי?

אלי רונן: זה יקרה.

אלי רונן: זה לא תהליך שיקח שנה.

אלי רונן: מאחר והמתחם הזה טומן בחובו הרבה מאוד מיליארדים של שקלים, אז העסק הזה לא פשוט.

אברהם פורז: בהנחה שהתוכנית של השפד"ן היתה מתממשת, היו מעבירים גם את הדלק לשם?

אלי רונן: לא, רק הגז.

אברהם פורז: מה עם הדלק?

אלי רונן: עם הדלק אין בעיה בטיחותית.

אלי רונן: ברגע שיגיעו להסדר מול חברת פי-גלילות, הדלק יתחלק בין החוות הקיימות.

חגית אייזנמן: הטענה של כיבוי אש היא שהקרבה בין גז לדלק יוצרת את הסיכון.

אייל כספי: חייבים לקבל החלטה להטמין את זה בקרקע או לתקן את זה על סמך תקנים מקובלים, כי הסכנה היא יום-יומית.

אתי בנדלר: הנוסח כפי שמוצע בסעיף 6 איננו ראוי, כי הוא משאיר שיקול דעת רחב מאוד למנהל.

אתי בנדלר: אני מבקשת להפנות את תשומת ליבכם לסעיף 6 לצו הקודם, שתוקפו פג ב-1 למרץ שנה זו.

אתי בנדלר: הוא אמר ככה: "במקרים חריגים, רשאית החברה לבקש מאת המנהל אישור לאחסן גפ"מ בכמויות או לתקופות העולות על האמור בסעיפים 3-5.

אתי בנדלר: לעניין זה – מקרה חריג כל אחד מאלה;"

אברהם פורז: אוקיי, נחזור לנוסח הקודם.

אתי בנדלר: כולל ההליך של הבקשה?

אברהם פורז: כן.

אברהם פורז: אני מציע למחוק את סעיף 7.

אברהם פורז: תביאו לנו את מזכר ההבנות בתור תקנה נפרדת.

אברהם פורז: זה לא חקיקה ראויה כשאומרים "אני מפנה אותך להסכם בין הצדדים".

אברהם פורז: או שיש הסכם ביניכם והם יכבדו אותו, או שתיקחו את עיקרי מזכר ההבנות ותנסחו אותם.

אדוארד בלאו: בשם משרד התשתיות אני מודיע לוועדה שהיועצים המשפטיים במשרד ישבו וינסחו כפי שביקשת.

חגית אייזנמן: מזכר ההבנות מותנה בהסכם עם מינהל מקרקעי ישראל.

חגית אייזנמן: לסעיף של ההפחתות ניתן תוקף מיידי, לכן הכנסנו אותו.

אברהם פורז: יש משהו במזכר ההבנות שהוא בלתי תלוי בדברים אחרים?

אלי רונן: רק ההפחתות.

אברהם פורז: הדברים האחרים מותנים במשהו נוסף?

חגית אייזנמן: כן.

אברהם פורז: אז זה לא עניין של חוק, זה ביניכם ובינם.

אדוארד בלאו: אנחנו נביא לכאן דברים מוגמרים.

אתי בנדלר: מתי תתבהר התמונה מבחינת

אתי בנדלר: כם באופן שאפשר יהיה להתייחס למועדים?

אברהם פורז: אני מוכן לקבוע ישיבה בעוד חודשיים, שבה נקבל מכם דיווח על ההתקדמות שלכם.

אברהם פורז: אנחנו מאשרים את הצו בלי סעיף 7.

אברהם פורז: כרגע רק הפחתנו את הכמויות.

אברהם פורז: בעוד חודשיים, לפני צאת הכנסת לפגרה, נקיים דיון נוסף.

אברהם פורז: מישהו צריך להחליט אחת משתיים: או שיש חלופה או שאין חלופה.

אברהם פורז: אם יש חלופה, תאשרו אותה, תשלחו אותם לשם ותפנו את פי-גלילות.

אברהם פורז: אם אין חלופה אמיתית, תנו להם לקבור את זה שם, ונגמר הסיפור.

חיים תמם: יש פה סקר של הטווחים הסטריליים שצריכים להיות לפי כמויות.

חיים תמם: אם הכמות היא 1600,1800 אז הטווח צריך להיות 1000 מטר.

חיים תמם: אם יורדים בכמות מ1800 טון ל-500 טון, אז הטווח הוא 960 מטר, כלומר לא שינוי משמעותי.

אברהם פורז: מה אתה רוצה שאני אעשה?

חיים תמם: כשמשאירים את המכלים עיליים הסיכון עדיין קיים.

אברהם פורז: אבל הוא מוקטן.

חיים תמם: הוא מוקטן במידה מסויימת.

חיים תמם: גם פזגז וגם אמישראגז לא מקבלים אישור משירותי הכבאות.

פנחס גידרמן: הם מסרבים לתת לנו.

חיים תמם: כי המקום הזה מהווה סיכון ממשי.

אברהם פורז: לחברות הגז יש שירות חיוני לציבור.

אברהם פורז: אתה לא יכול להגיד להם "אתם מסוכנים", בלי לתת להם אתר חלופי.

אברהם פורז: אנחנו מאשרים את הצו.

אברהם פורז: בעוד חודשיים נזמן אתכם כדי שתדווחו לנו על ההתקדמות.

אברהם פורז: תודה רבה.