ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 445, 2002-04-29 10:00

אברהם פורז: האם היום אתם עדיין ממשיכים לשלם עבור תוכן מחירים גבוהים במיוחד?

רם בלניקוב: ישנם הסכמים ארוכי טווח שהיכולת לטפל בהם היא בעייתית.

יגאל ביבי: האם מאפשרים לכם וללווין לקנות תוכן ביחד?

רם בלניקוב: לא.

יגאל ביבי: אתם היחידים בעולם שמשלמים כל כך הרבה עבור תוכן.

רם בלניקוב: חה"כ יגאל ביבי צודק.

רם בלניקוב: מחיר התוכן הישראלי הוא בין הגבוהים בעולם.

רם בלניקוב: מחיר הכגדורגל לדוגמא, שנקנה על ידי הכבלים בעשריים אחוז פחות ממה שהציע הלווין בעבר, הוא עדיין 21 מיליון דולר לשנה.

רם בלניקוב: שנה קודם, לפני שהחל המרוץ הבלתי מבוקר הזה, הוא עלה 6 מיליון דולר.

אברהם פורז: היכן נמצא היום המצב של איחוד חברות הכבלים?

רם בלניקוב: יש סתירה בין החלטות רגולטור א', לבין החלטות רגולטור ב'.

רם בלניקוב: ישבנו עם מועצת הכבלים שהחליטה שהיא רוצה שבנושא בעליויות על הערוצים, אנו נפעל על פי נוסחה שאומרת, כי לנו לא יהיו יותר מ- 20% מהערוצים, והגבילה זאת גם במונחים כספיים 30%.

רם בלניקוב: הממונה על ההגבלים קבע כי בידנו יהיו רק שני ערוצים, ערוץ 3 וערוץ 4.

רם בלניקוב: אנו רואים כי יש הבדל מהותי בין החלטה א' לבין החלטה ב'.

רם בלניקוב: אדוני היו"ר כאשר אתה שואל אם הרגולציה בסדר, למי עליי להתייחס?

רם בלניקוב: לפי מיטב הבנתי, נכון לעכשיו המכנה המשותף הנמוך ביותר הוא הקובע.

רם בלניקוב: אם רגולטור א' החליט כי מותר לנו להיות בעלים רק של שני ערוצים, אז זה מייתר את ההחלטה של רגולטור ב'.

רם בלניקוב: אתם החלטתם כי אתם מעוניינים שאנו נקצה שישית מהרשת למשתתפים אחרים, מפיקי ערוצים אחרים.

רם בלניקוב: באו רגולטורים א' וב', ואמרו כי מה שהכנסת החליטה לא מקובל עליהם, ועלינו להקצות יותר משישית.

רם בלניקוב: המצב הקיים היום הוא שיש הרבה מאוד גופים שמפקחים על העסק הזה.

רם בלניקוב: כל אחד מרגיש כי הוא חייב להציל את עם ישראל.

רם בלניקוב: הפיקוח הזה מכביד מאוד על הניהול.

רם בלניקוב: אני רוצה להתייחס לעניין של הפקות המקור ולומר, כי נעשים מאמצים רבים ומיוחדים לתת עדיפות בתהליך המימוני הבעייתי להפקות המקור.

רם בלניקוב: בדירקטוריון של ICP שנקלעה לקשיים כספיים חמורים, היא חייבת למעלה ממאה ושישים מיליון שקל לבנקים, הוחלט שבסדר העדיפויות של תפקוד החברה, הפקות המקור יקבלו עדיפות.

רם בלניקוב: בכל מקרה קודם צריך לשלם משכורות לעובדים, כיוון שאף אחד לא קבע כי מוטב המפיק על פני עובד הכבלים.

רם בלניקוב: כמו שחשוב שתהייה פרנסה למפיק, לשחקן ולבמאי, חשוב כי גם ל3,500- עובדים שלנו תהיה פרנסה.

רם בלניקוב: בנוסף אנו צריכים לשלם למדינה תמלוגים לפני שמשלמים לגורמים אחרים, כיוון שהמדינה לא תגיד שכיוון שיש לנו בעיות כלכליות, נמתין עם התשלומים שאנו חייבים לה ולמס הכנסה, כדי לשלם למפיקים.

רם בלניקוב: אני רוצה לומר לשר התקשורת כי יש עדיפות בולטת עד כדי גבול שהוא אינו סביר, לתת עדיפות להפקת המקור.

רם בלניקוב: יש גבול לכמה עדיפות ניתן לתת.

רם בלניקוב: מה שקרה בתבל בשבועות האחרונים, הוא שבאיזשהו שלב היא לא יכלה להפלות בנושים.

ראובן ריבלין: נדמה לי כי תבל, היתה היחידה שהעבירה לICP- את הכסף שהיא התחייבה לתת לו.

רם בלניקוב: זה לא מדויק.

רם בלניקוב: תבל לא צריכה להעביר כמעט כסף לICP-, כיוון שתבל משלמת ישירות לממונה ונערכת התקזזות פנימית.

רם בלניקוב: מי שבעיקר אמורה להעביר כסף ל-ICP זו מת”ב.

אברהם פורז: בעבר היתה החלטה של מימון הממירים הדיגיטלים, שגרמה גם כן לקשיים גדולים.

רם בלניקוב: אני תיארתי את הסיבה המרכזית לקפיצה הגדולה בהוצאות.

רם בלניקוב: הנושא של סבסוד הממירים נובע מאופי התחרות.

רם בלניקוב: אנחנו מחזיקים בשיא העולם במספר ממירים דיגיטליים למנוי, ובשיא העולם במחיר הנמוך של הממיר.

רם בלניקוב: באנגליה, המדינה בה הלווין הוא הכי מצליח, לא מסבסדים בכלל את הממיר.

אברהם פורז: כמה עולה ממיר לא מסובסד?

רם בלניקוב: ממיר עולה למעלה מ200- דולר, והוא נמכר ב300- שקל.

דורית ענבר: צריך לומר, כי כאשר חברות נקלעות לחובות שבהן הן מצויות, הן לא נקלעות לכך בגלל רגולטור כזה או אחר.

דורית ענבר: החלטות יקרות מאוד נבעו מהתחרות שבין הלווין לבין הכבלים, והן נוגעות לשורה ארוכה של נושאים, החל מרכישת תוכן מקומי וזר ביוקר רב, הרחבת כמות התוכן וכמות הערוצים אשר בשנתיים האחרונות שולשה.

אברהם פורז: האם יש לחברות הכבלים בעיה להעלות מחיר?

דורית ענבר: בשיטה האנלוגית ישנו פיקוח על המחיר, וכן ישנה התחייבות במסגרת המיזוג למחיר חבילת בסיס.

דורית ענבר: בשיטה הדיגיטלית אין הגבלה של מחיר.

אברהם פורז: מדוע בשיטה אנלוגית ישנה הגבלה של מחיר?

חדורית ענבר: זה קבוע בתקנות.

אברהם פורז: כמה היום מכלל המנויים בכבלים הם בדיגיטלי וכמה מהם הם באנלוגי?

דורית ענבר: בלווין יש למעלה משלוש מאות אלף מנויים, ובכבלים 400 אלף מנויים.

אברהם פורז: שליש מבתי האב צופים בשידור דיגיטלי.

דורית ענבר: בכבלים, שליש מהמנוים הם גם דיגיטלים, אך רובם הם גם אנלוגים.

דורית ענבר: בכל בית יש תחנה דיגיטלית ותחנה אנלוגית אחת.

אברהם פורז: כמה בתי אב מחוברים רק לאנלוגי?

דורית ענבר: 200 אלף ועוד 450 אלף.

אברהם פורז: באיזה תקנה נקבע המחיר המקסימלי?

אורי אולניק: היתה הוראה היסטורית שקבעה את המחיר המקסימלי בכל אזור, על פי המכרז.

אורי אולניק: היתה לקביעה זו מנגנון הצמדה מסוים.

אורי אולניק: היום המחיר לחבילה מפוקחת אנלוגית הוא בסך של 170 שקל.

אברהם פורז: בהתחשב בזה שהעסק מפסיד, ובהתחשב בזה שכנראה יפסיקו לסבסד ממירים דיגיטליים, אז יכול שצריך לאפשר לחברות להעלות את המחיר עבור החבילה הדיגיטלית.

נגה רובינשטיין: צריך לחשוב כי לצרכן שמקבל את חבילת הבסיס אין יכול בחירה.

נגה רובינשטיין: צרכן שאין לו ילדים בבית חייב לקבל את ערוץ 6.

אברהם פורז: לשיטתכם, ניתן שהחברות יקרסו ובלבד שהצרכן לא ייפגע.

נגה רובינשטיין: ניתן להקטין את חבילת הבסיס.

אברהם פורז: בשיטה האנלוגית לא ניתן לצמצם את חבילת הבסיס.

ראובן ריבלין: צריך לשים סוף לעובדה כי רוב הכסף הישראלי המשולם לכבלים וללווין הולך לארה"ב.

יהורם חטב: כל הכבוד.

דורית ענבר: התחרות הקשה הביאה להחלטות יקרות מאוד מבחינה כספית, הן בספסוד של ממירים, הן ברכישה של תוכן יקר והן ברכישה גדולה יותר של תוכן ובחיבור מיידי שלך הפריפריה לאחר שהגיע הלווין.

אברהם פורז: כל המערכת של ההגבלים לא מתפקדת כמו שצריך.

דרור שטרום: אני מוכן בתורי להגיב על הטענה הזו.

אברהם פורז: על כך צריך להגיב שר המשפטים ולא אתה.

דורית ענבר: אני רוצה לומר כי יש סיבות רבות מאוד שגרמו למצב בו נמצאת כל המערכת היום.

דורית ענבר: הפתרון הוא בקביעת רמת תחרות סבירה יותר.

דורית ענבר: הציבור לא יודע להעריך את סבסוד הממירים כמו שצריך.

דורית ענבר: ממיר שעולה 1,200 שקל ניתן לצופה ב300- שקל במספר תשלומים ולעיתים אף בחינם.

דורית ענבר: אחריות הרגלוטור לא היתה קיימת.

דורית ענבר: כל הקנייה של הרכש בחו"ל נעשתה על סמך החלטה של המועצה שקבעה שיהיה חלון "טירינג" ללווין.

דורית ענבר: הדבר הזה פורש בצורה מרחיבה מאוד וחבל.

דורית ענבר: המועצה בסופו של דבר עשתה את מה שהיה צריך לעשות, ועצרה את האפשרות לרכוש תכנים ולשדר תכנים בבלעדיות.

דורית ענבר: ביום חמישי ביקרו אצלנו היוצרים מההתאחדות, וזעקו את זעקתם.

דורית ענבר: הם הביאו איתם את התקשורת, ועל כן הם היו חייבים לספק את מה שהבטיחו.

דורית ענבר: הדבר החיובי בביקור שלהם, הוא שהם חידדו את מה שכבר ידוע, והוא שכל התעשייה הזו בקשיים גדולים וכתוצאה מכך ישנם סקטורים נוספים הנמצאים בקשיים.

דורית ענבר: הם התפרצו לדלת פתוחה, כיוון שהמועצה ממילא היתה מודעת לעניין.

דורית ענבר: הפתרון בו נקטה המועצה לאורך כל התקופה האחרונה, הוא לאשר קודם כל את המיזוג.

דורית ענבר: אני סוברת כי המצב החוקי של תבל לא מונע מיזוג, ואני מקווה מאוד כי המיזוג הזה יתממש בהקדם.

דורית ענבר: בנוסף, בימים האלה ניתנים רשיונות, שהם רשיונות טובים מאוד.

דרור שטרום: אני אדבר על שתי נקודות מרכזיות.

דרור שטרום: אני קודם כל מבקש להתריע בפני חברי הוועדה על המגמה המתרחשת כאן, והיא להגיד כי ישנה תעשייה בקשיים.

דרור שטרום: אני מציע להיזהר מהתופעה שבה בגלל מצוקה כלכלית הכנסת משביתה תחרות.

דרור שטרום: לא לתפקיד הזה מישהו בוועדה הזו ייחל.

דרור שטרום: אני מציע, כי לפני שהוועדה הזו ממהרת לקבוע ממצאים על סמך רשמים לגבי הסיבות שהביאו למצוקה כלכלית של אותו גוף, ימנה היו"ר צוות שיבחן את העניין, ויגיש לוועדה דו"ח בו תהיינה מופרטות הסיבות שהביאו למצוקה הזו.

דרור שטרום: אני מכיר את התעשייה הזו תשעה חודשים, ואני מניח כי אני מכיר אותה טוב.

דרור שטרום: מדוע חברת תבל נמצאת היום בהליך משפטי, וחברות אחרות אינן נמצאות בהליך משפטי?

דרור שטרום: האם בעוד יום או יומיים זה עלול לקרות גם להן?

דרור שטרום: אני קובע כי לא.

דרור שטרום: אם מישהו היה מסתכל על בקשת התגובה שביקשה תבל בבית המשפט היה רואה כי תבל בעצמה אמרה, כי הסיבות העיקריות שהביאו אותה עד הלום הם: "עסקת ערוצי זהב, עסקה שגויה שלקחו מנהלים בחברת תבל, וגרמה הפסד של 800 מיליון שקל".

דרור שטרום: הסיבה השנייה היא הסבסוד של הממירים שנגרם על ידי תחרות מול חברת הלווין שגרמה לנזק של 700 מיליון שקל.

יגאל ביבי: זה לא יכול להיות.

יגאל ביבי: המספר הזה לא הגיוני.

דרור שטרום: עקב אותן עסקאות נקלעה החברה להוצאות מימון של 60 מיליון שקל כתוצאה מהחוב שגררה.

דרור שטרום: כל הגבנון הזה של עסקת ערוצי זהב לא קיימת בחברות אחרות.

דרור שטרום: בחצי שנה האחרונה נוצר איזה אייקון, הרגולטור.

דרור שטרום: אני שואל, מיהו הרגולטור?

אברהם פורז: אתה.

דרור שטרום: האם שר התקשורת הוא רגולטור?

דרור שטרום: האם המועצה היא הרגולטור?

דרור שטרום: האם משרד המשפטים הוא רגולטור?

אברהם פורז: כן.

דרור שטרום: אם כך, כאשר נאמר כאן כי הרגולטור הוא האשם העיקרי במצבם של חברות הכבלים, זוהי בדיה.

דרור שטרום: אני מאמין לדברים המגובים בדוחות ולא לדברים הכתובים בעיתונים.

דרור שטרום: כאשר אני קורא בדו"ח סקירת המנהלים שמת”ב כותבת בו, כי בסוף שנת 2002 היא חוזרת לתזרים מזומנים חיובי, אני אומר כי זו לא התעשייה.

דרור שטרום: לא כל פעם שחברות נקלעות לקשיים במדינת ישראל, אנחנו אשמים.

דרור שטרום: כאשר באים כאן לוועדה וטוענים כי הגורם הראשון במעלה לנפילתה של חברת תבל היא הרגולציה, אני מציע להיזכר בעובדות שנבדקו על ידי.

ראובן ריבלין: האם היה צריך לקחת אחד עשר חודש כדי להגיע להחלטה שהגעת אליה?

דרור שטרום: כן.

דרור שטרום: אני מציע כי אדוני יעיין בתנאי מיזוג הכבלים ויאמר לי איזה תנאי מיותר.

ראובן ריבלין: אני שואל אם המסקנה הזו לא היתה יכולה להתקבל לאחר אחד עשר שבועות, ולא אחד עשר חודשים.

ראובן ריבלין: כאשר גופים כלכלים פונים למשקיעים, או לבנקים שיתנו להם תזרים מזומנים, הם אכן נמצאים בקושי קיים.

ראובן ריבלין: האם באמת אנו כרגולטורים שאחראים על כל דבר שהוא לעיתים בנפשם של אנשי עסקים, שכל החלטה שלנו יכולה להשפיע באופן דרמטי על מצבם, לא מוטלת עלינו חובה בצמצום זמן ההליכים?

דרור שטרום: כאשר אני התחלתי לערוך משא ומתן מול חברות הכבלים, הם ביקשו ממני לעכב את החלטתי.

ראובן ריבלין: באפריל 2001, כבוד יו"ר הוועדה ואתה הגעתם למשרדי, ושאלנו האם ללכת בדרך של חקיקה או בדרך אחרת.

ראובן ריבלין: הסכמנו כי העסק האפשרי תוך מספר שבועות.

דרור שטרום: באותם ימים לא היה משא ומתן עם חברות הכבלים.

דרור שטרום: חברות הכבלים ביקשו ממני להשעות את קבלת ההחלטה שהיתה אמורה להתקבל באותם ימים, וביקשו להגיע לתנאים מוסכמים.

דרור שטרום: באותם ימים עלה מצד חברות הכבלים תאריך יעד לגמר משא ומתן ותחילת המיזוג, שהיה האחד באפריל.

דרור שטרום: מר אולניק, האם אני צודק?

אורי אולניק: אתה צודק, למעט דבר אחד, שבאותם ימים אתה דיברת על אישור מיזוג שונה בתכלית ממה שהתקבל בפועל.

אורי אולניק: אתה דיברת על אישור רק ברובד התשתית.

אורי אולניק: אתה האמנת כי זה המודל האפשרי.

אורי אולניק: אני שמח כי בסופו של דבר הושג מיזוג בדרך אחרת, אך חבל שזה לקח כל כך הרבה זמן, כי ההחלטה על רובד התשתית היה מופרכת.

דרור שטרום: חברות הכבלים אומרות לי שלא לקבל את אותה החלטה שמר אולניק מתייחס אליה כלא רצויה, אלא שנדון על התנאים.

דרור שטרום: גם לולא הן היו אומרות לי את הדברים האלה, לו הייתי נדרש עוד שבועיים או עוד חודש בכדי להגן על אותם תנאים שאני חושב כי הם הצד ההכרחי בלהגן על הציבור, הייתי עושה זאת.

ראובן ריבלין: הממונה על ההגבלים לא דיבר על הנושא של התוכן הזר שנקנה בסכום כה רב.

אברהם פורז: מר שטרום, ועדת התאום קיימת בחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו מאז שנחקק.

אברהם פורז: בסוף שנות השמונים אני קבעתי כי בתחום של רכישת חומר בחו"ל התחרות תהייה מוגבלת כדי למנוע את המצב שקיים היום.

אברהם פורז: לכן אני אומר כי אם ועדת התאום תפנה אליך ותבקש את אישורך על דברים אלה, תראה את רוח החקיקה ככזו שאיננה מעוניינת שתהיה הצטיינות בתחום של רכישת חומר בחו"ל.

אבשלום וילן: כבוד היו"ר, אתה הכנסת את השינוי הזה לחקיקה בסוף שנות השמונים, אך אנו יודעים כי בתחרות לפני שנתיים היתה נציגות גדולה מאוד בכנס השנתי בהוליווד.

אברהם פורז: באותם ימים, שני הערוצים המרכזיים באותם ימים היו בידי משרד החינוך, "רשות השידור" והטלוויזיה החינוכית.

אברהם פורז: בראש ועדת התיאום עמד נציג משרד החינוך והתרבות, לפי בקשתו של שר החינוך דאז, יצחק נבון.

אברהם פורז: הרבה אנשים לא ידעו כי הסעיף הזה מצוי בחוק.

אברהם פורז: הוועדה לא קמה, ועל כן התוצאה היא התחרות הבלתי מרוסנת הזו.

אברהם פורז: על כן אני אומר כי אם ועדת התיאום ברשותו של מנכ"ל משרד התקשורת תציע צעדים בעניין הזה מבלי להתערב בסמכותו של הממונה, אנו ממליצים לראות בעיין יפה את הפגיעה הזו בתחרות, כי היא נועדה לתכלית ראוייה.

ראובן ריבלין: כדי להציע הצעה כזו צריך להתייעץ עם הממונה.

אייל מלובן: ערוץ 2 זכה במכרז וידע כי יש לו זמן עד שנה מסויימת.

אייל מלובן: הוא ידע מהן ההשקעות שלו, אך לא ביצע אותן.

אייל מלובן: חברות הכבלים וחברת ICP מפרות צווים של בית הדין להגבלים עסקיים.

דרור שטרום: החברות האלה הגישו בקשה לדחות את המועד הזה, אך הבקשה הזו עדיין לא הגיעה לידי החלטה.

אייל מלובן: חברות הכבלים משלמות לשלושת המיג'ורים בארה"ב בשנה, 60 מיליון דולר לכל חברה, סך הכל 180 מיליון דולר הקבועים בחוזה לעוד חמש שנים.

רם בלניקוב: לא נכון.

אייל מלובן: חברות הכבלים היו חייבות להוציא 25 מיליון דולר בשנה על הפקות יצירות מקור.

אייל מלובן: לפי דו"ח המועצה בשנת 2000, 12.5 מיליון דולר של חברות הכבלים לא הקצו להפקות יצירות מקור.

אייל מלובן: כאשר ביקשנו את הדוחות של שנת 1997, טענו חברות הכבלים כי נעלמו להן הדוחות.

אייל מלובן: אם היו היום בשוק התוכן הישראלי 12.5 מיליון דולר מושקעים בשוק, לא היינו צריכים להגיע ביום חמישי לישיבת המועצה.

אייל מלובן: לצערנו, החברות לא עומדות במחיובתן.

אייל מלובן: אני מציע כי תקום ועדת משנה של חברי כנסת, שיבדקו את חובות העבר של עשרות מיליוני דולרים.

אייל מלובן: בישיבה קודמת עם קודמו של מר בלניקוב, אמרנו כי אנו מוכנים להתפשר בנושא של יצירה מקומית בעשר השנים הקרובות, ובלבד שיחזירו את חובות העבר, כיוון שחובות העבר שלהן לגבי יצירה ושוק התוכן הישראלי הם כל כך כבדים.

אייל מלובן: לחברת ICP יש חובות על סך 160 מיליון שקל הנובעים מהזרמת כסף מחברות הכבלים, כפי שהן מחויבות בחוק.

אייל מלובן: חברת ICP חתמה עם מפיקים ובעלי אולפנים על הסכמים להפקת יצירות מקוריות, כאשר יומיים אחרי חתימת ההסכמים הודיעו על הפסקת עבודה, כי חברות הכבלים לא עמדו במחויובתן.

יהורם חטב: התמזל מזלנו לשבת פה בעת חקיקת חוק הבזק.

יהורם חטב: זה היה נחמד לראות את הניסיון האמיתי למצוא את האיזון הנכון בין הצרכים הלגיטימיים של חברות הכבלים ובעלי ההון שעומדים מאחוריהם, לבין היוצרים.

יהורם חטב: אני רוצה לומר, אדוני היו"ר ואדוני השר, כי מרמים אתכם.

יהורם חטב: יש פה הפרה בוטה ומפורשת.

יהורם חטב: מבחינתנו, זה לא משנה עם חברות הכבלים נמצאות עכשיו במצוקה.

יהורם חטב: גם כאשר הם היו במצב כלכלי טוב, הן לא השקיעו בהפקה ישראלית.

יהורם חטב: אני שואל את המחוקק האם יש לו שיניים.

מיכל רפאלי-כדורי: אני חושבת שהתעשייה הזו צריכה ביחד להוריד את המחיר של התוכן מחו"ל.

מיכל רפאלי-כדורי: אני לא חושבת כי הוועדה היא המנגנון המתאים לכך, כיוון שהיא כוללת את כל גופי השידור בארץ.

מיכל רפאלי-כדורי: כל אחד צריך לפנות לממונה כדי למצוא דרך לעשות את זה.

מיכל רפאלי-כדורי: מדובר גם על הרכש של התוכן וגם על הערוצים שגם הם יקרים יותר מאשר בעולם כולו.

מיכל רפאלי-כדורי: העולם עובר משידור אנלוגי לדיגיטלי, ואני מניחה כי גם הכבלים יעשו זאת.

מיכל רפאלי-כדורי: הרגולטורים יצטרכו לחשוב מחדש על כל המבנה הנוכחי שהוא תוצר של היסטוריה שבו עלות החבילה הבסיסית לחברות הכבלים והלווין, כיוון שהם כוללים ערוצים שבעולם הם ערוצים בתשלום, יקרה.

מיכל רפאלי-כדורי: אם יתנו לנו להוציא את אותם ערוצים ולהוזיל את העלות של חבילת הבסיס, אני מניחה כי גם המחיר של חבילת הבסיס תוכל לרדת, ונוכל למכור את הערוצים הללו כערוצים בתשלום.

מיכל רפאלי-כדורי: מדובר על ערוצים כמו, ערוץ ספורט, סרטים, משפחה, ילדים, שהעלות שלהם היא עלות של ערוצים שצריכים להיות בפיי.

ראובן ריבלין: הדבר הזה יכול להוות סכנה לקיומן של חברות הכבלים, סכנה להתעלות פיננסית שמביאה לידי מצב שבו בכלל תהיה שאלה אם הם יהיו קיימים.

אברהם פורז: מטרת הדיון היום היתה קבלת דיווח מהגורמים השונים על המצב הקיים, לאור העובדה שאנו אישרנו את החקיקה באוגוסט ועדיין הדברים לא ממומשים.

אברהם פורז: זה דבר ידוע כי הכישלון הוא יתום.

אברהם פורז: כאשר יש כישלון כל אחד זורק אותו על האחר.

אברהם פורז: מדובר בשירות בסיסי שאין לו חלופה.

אברהם פורז: היום אין לציבור יכולת לצפות בטלוויזיה באמצעות אנטנה.

אברהם פורז: אם החברות האלה תקרוסנה, לא יהיה שידור כלל במדינת ישראל.

אברהם פורז: אנו צריכים לבדוק מעבר לשאלות של הניהול, כיצד ניתן לפתור את בעיית התוכן שגרמה לנזקים כבדים מאוד.

אברהם פורז: אני פונה למנכ"ל משרד התקשורת שהוא גם יו"ר ועדת התיאום, ומבקש כי לוועדה הזו תהיינה "שיניים".

אברהם פורז: אני מקווה כי גם הממונה על ההגבלים יעזור לנו לשים קץ לתחרות המטורפת הזו.

אברהם פורז: גם הרצון המטורף לממן ממירים, באופן שבסופו של דבר עלול למוטט את זה שמסבסד זאת, הוא דבר מטורף.

אברהם פורז: אנו חשבנו כי העובדה שחברות הכבלים בתחום התשתית יכולות להתאחד וליצור אלטרנטיבה לבזק בתחום הטלפוניה, זו בשורה טובה.

אברהם פורז: מבחינת הציבור טוב שתהיה תחרות לחברת בזק, ומבחינת החברות, הן תוכלנה להשתמש באותו תשתית לפיתוח תחומים חדשים.

אברהם פורז: לא ייתכן כי מתוך רצון לספק לציבור את המוצר הטוב ביותר, נותן השירותים יתמוטט.

אברהם פורז: כאשר חברת YES נמצאת בתחרות מטורפת, זה על חשבון בזק, כלומר על חשבון המדינה.

אברהם פורז: חלק גדול מהתחרות הפרועה הזו תבוא על חשבון הקופה הציבורית.

אברהם פורז: לגבי האמנה, אנו חושבים כי חברות הכבלים וחברת הלווין צריכות לקיים את ההתחייבויות שלהן.

אברהם פורז: העובדה שהן נקלעו לקשיים, לא יכולה להצדיק ויתור על הפקות המקור.

אברהם פורז: אני לא חושב כי תעשיית הקולנוע האמריקני זקוקה לסבסוד ישראלי.

אברהם פורז: אנחנו צריכים מצד שני לעזור להן שיהיו להן מקורות לממש זאת.

אברהם פורז: צריך לעזור להם בהקטנת עלויות.

אברהם פורז: אדוני השר, אנו מצפים כי אתה תכפה עליהם לבצע את המחויבויות שלהן.

אברהם פורז: המעבר משיטת הזכיונות לרשיונות הוא זכות גדולה לטווח הארוך.

יורי שטרן: אם הן כך עומדות בהתחייבויות הקודמות שלהן, אז מה יהיה כאשר הן תקבלנה רשיון לנצח?

אברהם פורז: גם רשיון לנצח ניתן לביטול.

ראובן ריבלין: גם רשיון לנצח, שאחד התנאים העיקריים שבו לא מקוים, מבוטל.

נחמה רונן: השאלה היא אם לא יווצר מצב שאתה, אדוני השר, תעזור להן ברכישת תוכן, ואז ירדו העלויות, אבל את כל מה שהם ירוויחו הם יעבירו את זה להפסדים שנוצרן.

אבשלום וילן: כבוד השר, היו שרי תקשורת לפניך אמביציונים שלא הגיעו לפריפריה, למרות שהיה כתוב להם להגיע לפריפריה.

אברהם פורז: הם לא הפרו את הזכיון.

אברהם פורז: אני הבעתי את דעתי, ואני אומר לכבוד השר, כי אם הוא ימצא בעיה משפטית, חוקית, שייגש אלי ואנו בוועדה ניתן לכך עדיפות עליונה.

יורם חטב: האם ניתן לחייב את החברות לפני קבלת הרשיון בהזרמת כספים לנושא של הפקות מקור?

אברהם פורז: אנו מצפים מהן למלא התחייבותם גם בתחום היצירה המקורית, ואנו מוכנים גם לעזור להן בכך.

שרה לוין: מה יקרה במידה וזה לא ייעשה?

אברהם פורז: במידה והן לא תקיימנה את התנאים, קיימת אפשרות לגופים המוסמכים לשלול להן את הרשיונות.

אברהם פורז: תודה רבה, הישיבה נעולה.