ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 443, 2002-04-25 11:00

אברהם פאר: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה בנושא פרויקט הולכת הגז הטבעי.

אברהם פאר: לאור העובדה שאנחנו אישרנו את חוק הגז הטבעי, וגם הבאנו אותו למליאת הכנסת לקריאה שניה ושלישית, מתוך אמונה עזה ושאיפה שהוא יצא לפועל - אפילו עשינו מאמץ גדול לעמוד באיזה שהוא לוח זמנים - ואני, כמו רבים אחרים, קורא עיתונים מדי פעם בפעם ונוכחתי לדעת שבשלב ראשון היה במכרז רק מתמודד אחד, ועכשיו כנראה, על פי הפרסומים בעיתון, גם המתמודד הזה כבר איננו.

אברהם פאר: אז נותרנו במצב שאין מתמודדים והפרויקט כולו תקוע, ואם מותר לי לומר, גם אין שר תשתיות לאומיות.

אברהם פאר: אמנם ראש הממשלה, באופן פורמלי ממלא את התפקיד הזה וגברת נעמי בלומנטל ממלאת את תפקיד סגן השר, אבל אני חושב שבלי שר קשה למשרד ממשלתי לתפקד.

אברהם פאר: לכן רציתי קודם כל לשמוע דיווח, שלא מפי התקשורת, איפה הדברים עומדים, ואנחנו צריכים לטכס עצה ביחד מה עושים הלאה - אנחנו לא רוצים שהמצב הנוכחי, שלפיו הגז נמצא במעמקי האדמה, מתחת למים, יימשך ואנחנו נמשיך לצרוך אנרגיה אלטרנטיבית יותר יקרה ונבזבז משאבים מיותרים.

אברהם פאר: מאחר ומר שוקי שטרן טרם הגיע, נתחיל לשמוע את האחרים.

אברהם פאר: ים תטיס, בבקשה.

דוד כהן: אני הוזמנתי לקונצרט והמנצח לא בא מסיבות מחלה מיידית, אז הביאו ישראלים, הם פעלו ונתנו קונצרט יוצא מן הכלל.

דוד כהן: המנצח היה ישראלי, הכנר היה ישראלי, המוסיקה הייתה פנטסטית והיה טוב מאד.

דוד כהן: לא אלמן ישראל, יש כאן גופים שמסוגלים לבצע.

דוד כהן: יושב פה איש מתש"ן, שהם עושים את זה ועושים את זה טוב - הם יכולים לעשות את זה.

דוד כהן: אנחנו מוכנים לעשות את זה, אם יתנו לנו כשרות לעשות את זה, בלי סובסידיה, בלי ערבות מדינה של 80%, בלי הטבות פיננסיות.

אברהם פאר: אבל אתם רוצים רק לספק לחברת חשמל.

דוד כהן: אנחנו יכולים לספק מהצפון עד הדרום, איפה שיידרש.

דוד כהן: אז מה הבעיה?

דוד כהן: אלמן ישראל?

דוד כהן: צריך לרוץ לבלגים לבלגיה?

דוד כהן: עוד מעט נרוץ לשם לבתי המשפט שלהם.

גדעון תדמור: אולי באמת היה כדאי להתחיל עם משרד התשתיות, לראות איך הוא רואה בעצם את התהליך.

גדעון תדמור: כמי שנמצאים עמוק בתוך התהליך, וכמי שהם בעלי האינטרס הגדול ביותר, במקביל לחברת החשמל, שמשק הגז יושק AS SOON AS POSSIBLE, וכמי שכבר התחייבו להשקיע 260 מיליון דולר - ואני לא מדבר על ההשקעה בתגליות, אני מדבר על ההשקעה במערכת ההפקה וההולכה הימית - וכמי שכבר השקיעו בפועל מעל 100 מיליון דולר, וכמי שמביאים את הצינור לחוף ישראל במחצית שנת 2003, אנחנו מאד מאד מוטרדים, משום שאנחנו לא חושבים שבעקבות האירוע, ובמצב שבו אפשר לומר שהמכרז כשל - ואפשר לנתח את הסיבות לכישלון, ואפשר לחזור ולקרוא את המכתב של גז דה-פרנס ערב פרישתה, ולראות שכל מה שנאמר שם כנראה נכון גם היום, ולכן אני לא בדיוק חושב שאפשר לתלות את הקולר במצב הביטחוני המידרדר של השבועות או החודשים האחרונים, משום שהכתובת הייתה על הקיר - אבל כל זה היסטוריה, השאלה מה עושים כרגע.

גדעון תדמור: אנחנו נהיה בחוף באמצע 2003, חברת חשמל כשירה לרכוש גז באמצע 2003, כל שנה של חיסכון בעלויות הדלקים עקב רכישת גז על ידי חברת חשמל, יכולה להניב למשק המשווע כ100- מיליון דולר - אולי אפילו יותר - חיסכון כספי למשלמי חשבונות החשמל - אלה לא דברים שאפשר לזלזל בהם.

גדעון תדמור: כל הדברים האלה היו ידועים, אבל אנחנו לא רוצים להגיד: אמרנו לכם.

גדעון תדמור: צריך היום להסתכל קדימה וצריך לראות איך מתקדמים.

גדעון תדמור: הבעיה שלנו היא שאם ימשיכו לנסות ולהנשים את התהליך שכשל - פתרונות לא יהיו.

אברהם פאר: מה אתה היית מציע לעשות?

גדעון תדמור: לפני שאני אגיד מה אני מציע, אני מקווה שבמשרד התשתיות, היות שידעו כבר מזה כחצי שנה שיש מתמודד יחיד במשרד, הכינו תכנית מגירה.

גדעון תדמור: אני מקווה שזה המצב, וזו העת לשלוף את תכנית המגירה וליישם אותה באופן מיידי - ואני מקווה שזה מה שנעשה.

גדעון תדמור: אבל בהנחה שזה לא נעשה, ובהנחה שעכשיו צריך להסתכל על הכל במחשבה רעננה, אני הייתי חוזר לקונספציה שהצגנו אנחנו ואחרים בזמנו, דהיינו: במקום לנסות ולבנות כאן שלדה של רולס רויס - שזו הייתה הכוונה עם המכרז, לפתח את כל המדינה בבת אחת - ואת השלדה הזאת של הרולס רויס, להרכיב על מנוע של פיאט, שזה מה שיש לנו בינתיים, והיחידים שהם המנוע זה ים תטיס, חברת חשמל וגם המפעלים הגדולים באזור ים המלח וכי"ל, שהם הצרכנים - לנסות לעשות מתאם בין המנוע לבין השלדה ולנסות ולפתח את המשק הזה בצורה הדרגתית - כנראה אין ברירה אחרת.

גדעון תדמור: דרך אגב, זה לא המצאה שלי כרגע, אלה דברים שאמרנו כבר בזמנו, שכנראה בעידן אי ודאות לגבי כמויות הגז שיזרמו ולגבי צורת התפתחות המשק, לא תהיה ברירה אלא ללכת בצורה של פיתוח הדרגתי, כשכוחות השוק, אלה שיש להם אינטרס מוטבע בתוך התהליך, דהיינו הספקים והצרכנים הגדולים, הם אלה שמנתבים את קצב ההתקדמות ואת מוקדי ההתקדמות של אותה תעשיית גז - כנראה אין ברירה אחרת.

אברהם פאר: האם חברת החשמל תסכים לקנות תחנות כוח המבוססות על גז, בהתבסס רק על המאגרים הישראליים?

אברהם פאר: הרי אין ביטחון למשל, בסיטואציה כזאת, שהגז המצרי יגיע, או הגז מול חופי עזה, הגז הפלשתיני יגיע.

גדעון תדמור: היות ויושב כאן סמנכ"ל של חברת החשמל, מר יוסי דביר, אני חושב שהוא זה שצריך לענות על השאלה, אבל אני יכול לומר לכם, כיוון שזה כבר נאמר, שלמעשה חברת החשמל, כל התחנות שלה הן דו-דלקיות, ולכן גם ב-WORST CASE SCENARIO, כאשר יש תקלה כזאת או אחרת - דרך אגב, התקלה יכולה להיות לא רק עקב מחסור במאגרים, אלא גם תקלה בצנרת, כי אנחנו זוכרים שגז אי אפשר לאחסן ולכן הזרימה צריכה להיות זרימה רציפה - יש לחברת החשמל פתרונות אלטרנטיביים - יקרים יותר, בעייתיים יותר, אבל הם קיימים.

גדעון תדמור: כלומר, לא יהיה מצב שלא יהיה חשמל.

אברהם פאר: אז מה אתה אומר לי בעצם?

אברהם פאר: שאני צריך לומר לכם, נניח לים תטיס ולספקים האחרים: תעשו מה שאתם רוצים.

גדעון תדמור: לא.

גדעון תדמור: היה חוק פעם שקראו לו חוק הנפט.

אברהם פאר: שאמר שמי שגילה רשאי גם להוביל אותו.

אברהם פאר: אז אני אומר: תעשה מה שאתה רוצה, תתקשר עם חברת חשמל, תמתח צינורות לפי בחירתך, ונגמר הסיפור?

גדעון תדמור: לא ככה, זו לא ההצעה.

אברהם פאר: אלא מה ההצעה?

גדעון תדמור: ההצעה היא לקחת את חוק הגז, שעשה הרבה דברים טובים, בגלל שהוא הכניס את כל מערכת הגז לאיזה שהוא משטר רגולטיבי מסוים, ואין ספק שהוא הכניס הרבה תכנים שהיה צורך להכניס ושלא היו בחוק הנפט, ולהכניס את אותו סעיף שבזמנו הצענו אותו כאן בוועדה, וכמעט זרקו אותנו מהחדר כשהצענו אותו - לתת לשר את הסמכות להתיר לגופים אחרים, פרט למי שזכה במכרז - משום שכנראה אין כבר זוכה במכרז - להקים קווים מסוימים בשלב ראשון, על מנת להניע את התהליך הזה קדימה.

גדעון תדמור: ואז ייבחרו אותם קווים - דרך אגב, הצענו בזמנו שגם הקווים האלה, במידה ואנחנו נקים אותם, אנחנו נהיה מוכנים גם להתחייב להעביר אותם, כנגד תשלום העלות - נהיה מוכנים להעביר אותם בבוא העת לחברת I.G.C.

גדעון תדמור: כאשר תהיה חברה כזאת, וכאשר המשק יצדיק שתהיה חברה כזאת.

גדעון תדמור: אנחנו מוכנים להקים, אנחנו מוכנים לתרום את חלקנו, בגלל האינטרס שלנו, מעבר לאינטרס של המדינה - האינטרס הצרוף שלנו - מוכנים להקים את הקווים, יש לנו את הידע המקצועי לעשות את זה.

גדעון תדמור: אם אנחנו מקיימים כאן פלטפורמה בגובה של מגדל אייפל בים, והיא תגיע לכאן בנובמבר, אנחנו מסוגלים גם להקים צינור על פני האדמה.

אברהם פאר: הפלטפורמה היא בגובה מגדל אייפל?

אברהם פאר: 300 וכמה מטר?

גדעון תדמור: כן, היא בגובה של 270 מטר והיא מעוגנת על קרקעית הים והיא בולטת גם מעל פני הים עשרות מטרים, עם מגדל קידוח של 90 מטר.

גדעון תדמור: אנחנו מסוגלים לעשות את זה, יש את הידע הדרוש.

אברהם פאר: אז בוא נסכם את הצעתכם - הצעתכם אומרת ככה, מי שיש לו תבנית, רשאי להקים מערכת צינורות לספק את מה שיש לו.

גדעון תדמור: תחת פיקוח של הממשלה.

אברהם פאר: בסדר, והמדינה תהיה רשאית, אם היא תמצא לנכון בבוא העת, תמורת מחיר, שנניח בהעדר הסכמה ייקבע על ידי גוף ניטרלי, תהיה רשאית להלאים בעצם, להפקיע את זה.

גדעון תדמור: נכון, ולהעביר את זה ל-I.G.C.

גדעון תדמור: כאשר השוק יצדיק I.G.C., שבאמת לוקחת את המקל וממשיכה.

אברהם פאר: אתה אומר שהממשלה תהיה רשאית, תמורת פיצוי נאות, שבהעדר הסכמה ייקבע על ידי גוף ניטרלי, לקחת את זה מתי שתרצה.

גדעון תדמור: אמת ויציב.

אברהם פאר: שמי אברהם פאר, אנרגיית המזרח התיכון.

אברהם פאר: אתה תהיה עם הצינור שלו, או יהיה לך צינור לחוד?

אברהם פאר: תכף תשמע מה הצעתי.

אברהם פאר: אני חושב שבכל זאת כדאי בשתי מילים לנגוע בהיסטוריה, כיוון שההיסטוריה חשובה, כפי שנאמר.

אברהם פאר: הכתובת הייתה על הקיר ואם לא יסתכלו על ההיסטוריה, יחזרו על אותן הטעויות מעכשיו והלאה.

אברהם פאר: לכן אני מאד מתפלא שאף אחד לא קם ושאל איך זה, אחרי 7 שנים מרגע שהוחלט בשנת 1974, אם אינני טועה, ללכת לגז טבעי, הגיעו למצב שאחרי שהיו 4 מתמודדים שעברו את המיון המוקדם, נשארה חברה אחת בסופו של דבר.

אברהם פאר: איך דבר כזה קורה?

אברהם פאר: זה האירועים הביטחוניים, גם הם השפיעו.

אברהם פאר: כשהיינו בשלבים הקודמים, לא הייתה שום בעיה ביטחונית, הכתובת הייתה על הקיר.

אברהם פאר: אנחנו אמרנו לממשלה, אמרנו למשרד התשתיות ובעיקר למשרד האוצר - ואני לא רואה את הנציגים שלהם, כי לדעתי שם טמונה הבעיה - ואני הייתי ממליץ שתקום ועדת חקירה פרלמנטרית, שתבדוק את הנושא הזה.

אברהם פאר: זה חוזר בכל פרויקט תשתיתי גדול.

אברהם פאר: בסדר, ומעבר לזה, מה אתה מציע לעשות מחר בבוקר?

אברהם פאר: אם אתה שר התשתיות, מה אתה עושה מחר בבוקר?

אברהם פאר: זה משהו דומה למה שמר גדעון תדמור אמר, אבל לא כפי שהוא אמר, כי זה יהיה אסון.

אברהם פאר: צריך לקום קונסורציום של ספקים.

אברהם פאר: אבל אם אתם לא רוצים להגיע להסכמה?

אברהם פאר: הספקים ירצו, אני משוכנע שהספקים ירצו, בפיקוח הממשלה, שיקום קונסורציום של ספקים, שהוא הגוף המעונין להביא את הגז לכל הצרכנים של מדינת ישראל, בכל הכמויות הנדרשות, ולכן הם יבנו מערכת טובה ולא אנמית, אלא מערכת טובה שתספק את הצרכים גם בעוד 30 שנה - ותהיה מוגבלת בזמן, 30 שנה, 20 שנה - והם אלה שיקימו את המערכת, הם יקימו את הקונסורציום.

אברהם פאר: אין פה בעיה של הפחד של הבעלות הורטיקלית, זה לא קיים.

אברהם פאר: אתם תשיגו מימון לפרויקט גדול כזה?

אברהם פאר: ודאי, איזה שאלה?

גדעון תדמור: כמו שהשגנו מימון להקמת הפלטפורמה.

אברהם פאר: השאלה היא בתנאים שהטכסנים שלכם היו צריכים להשקיע בתנאים של היום

גדעון תדמור: הטכסנים הם פה והם ממשיכים להשקיע.

אברהם פאר: לא, הם השקיעו בתקופה שזה נראה יותר רגוע, לא?

גדעון תדמור: אני יכול לומר לך שאנחנו השקענו הרבה מהכסף עוד לפני שנסגר המימון.

אברהם פאר: אתם אומרים שלא תהיה לכם בעיית מימון.

גדעון תדמור: כן, ולמה?

גדעון תדמור: מסיבה מאד פשוטה - היות ואז, כמו שנאמר כאן, הפרויקט הוא פרויקט שבא להיות פרויקט אינסטרומנטלי, על מנת לאפשר מכירה של גז, אז הוא בעצם פרויקט שהוא לא פרויקט תשתית קלאסי, הוא נסמך על תקבולים ממכירת הגז.

אברהם פאר: ברור.

אברהם פאר: זאת אומרת, יש קליינט.

אברהם פאר: אני אמשיך מנקודה זו - מאחר והאינטרסים הם משותפים של כולנו, שהובלת הגז, תעריף הובלת הגז יהיה הזול ביותר, שהמערכת תהיה הכי מפותחת, כמה שאפשר, ושהיא תקום כמה שיותר מהר - מצד שני, למעלה למעלה, האינטרסים של כל הספקים הם לא בדיוק זהים - זה מה שמבטיח שבעלות ורטיקלית כזאת היא לא אסון למדינה, ולכן זאת הדרך היחידה לדעתי.

אברהם פאר: במידה ולא - תש"ן, ואז תקום חברה ממשלתית, עם כל המגבלות שאנחנו יודעים על חברה ממשלתית.

דוד כהן: בקריאת ביניים אני אומר שעודנו מדברים ויש אסדה שלנו קודחת על יד אשקלון, קידוחי פיתוח, והיא תעבוד פה עד אוגוסט ברצף, למרות המצב הביטחוני, למרות כל הסיפורים.

דוד כהן: האנשים לא נוסעים לבלגיה, האנשים הם פה.

ג'ק סמית: שמי ג'ק סמית, אני מייצג את האחים עופר וקבוצת כימיקלים לישראל.

ג'ק סמית: כידוע, אני מייצג את הצרכנים הפרטיים הגדולים ביותר במדינה, שזה משקף את כוח הקניה הגדול ביותר אחרי חברת חשמל.

ג'ק סמית: מי שלא יודע, האחים עופר הודיעו לפני יומיים לרשויות המוסמכות שהם ממשיכים בהקמת תחנת הכוח רמת חובב.

אברהם פאר: על מה היא אמורה לעבוד?

ג'ק סמית: על גז טבעי - אני תכף אפרט מה יקרה אם לא יהיה גז טבעי.

אברהם פאר: זאת אומרת, היא בנויה על גז טבעי - זאת הקונספציה.

ג'ק סמית: כן.

ג'ק סמית: היא תחנה דו-דלקית, אבל היא מיועדת לעבוד 20 שנה על גז טבעי.

ג'ק סמית: כולם סביב השולחן הזה סובלים נזק, זה נכון, אבל הלקוחות שלי סובלים את הנזק הכי ישיר, הכי אמיתי והכי פרמננטי מהמצב הזה.

ג'ק סמית: אני לא מזלזל בנזקים שנגרמו לגופים האחרים - בוודאי ספקי הגז משקיעים כסף, הם לא מקבלים על זה תמורה, אבל יש להם נכס, שזה הגז, והוא יימכר - עוד שנה, פחות שנה.

ג'ק סמית: חברת חשמל, אם היא תמשיך לשרוף סולר עוד שנה, אז בסך הכל זה נכנס לתעריף שלה, שמכוסה על ידי כל הצרכנים.

ג'ק סמית: הקליינטים שלי, כימיקלים לישראל, כל שנה שהם לא מסוגלים להסב את המפעלים שלהם לגז, הם מפסידים עשרות מיליוני דולרים בחיסכון.

ג'ק סמית: חמור מזה, תחנת הכוח ברמת חובב, אם היא צריכה לעבוד על סולר, זה נזק פרמננטי לתחנה, ואני אסביר את זה.

אברהם פאר: בסדר, אנחנו יודעים שצריך גז.

אברהם פאר: יש לך איזה רעיון איך עושים את זה?

ג'ק סמית: אדוני, ברשותך אני רציתי להתייחס לדבר שנאמר בוועדה על ידי כבוד שר התשתיות.

אברהם פאר: עכשיו אנחנו לא מחפשים את הבעיה, אלא מחפשים את הפתרון.

אברהם פאר: אתה רואה את הבעיה, עכשיו מה הפתרון?

ג'ק סמית: אני מיד אגיד את הפתרון, אבל אני רוצה שהאנשים שיושבים כאן סביב השולחן יבינו את גודל הבעיה.

ג'ק סמית: קודם כל, הובטח לנו - ואני מצטט - שברגע שתהיה תחנת כוח, יהיה גז טבעי.

אברהם פאר: אין טעם שנחזור עכשיו לשאלה אם זה טוב גז טבעי, למי הבטיחו, וועדת החקירה, אם היא תקום, היא תקום במועד אחר.

אברהם פאר: מהנקודה הזאת שאנחנו נמצאים, מה עושים?

ג'ק סמית: אדוני, יש לנו רעיון, אבל לפני שאני מתייחס לרעיון, כמו שכל אחד הגדיר את הבעיה, אני גם רוצה להגדיר את הבעיה.

אברהם פאר: הבעיה היא שאין גז, אנחנו יודעים.

ג'ק סמית: על מנת שנקים את תחנת הכוח ברמת חובב, אנחנו צריכים לדעת עכשיו מה תעריף ההולכה, מתי יהיה גז ברמת חובב, אנחנו רוצים לדעת.

אברהם פאר: מה אתה מציע לעשות?

אברהם פאר: אני ממנה אותך לשר התשתיות עכשיו - מה אתה עושה מחר בבוקר?

ג'ק סמית: עוד שני משפטים אני אגיע לזה.

ג'ק סמית: אם לא יהיה גז בשנת 2004, אנחנו במצב שאנחנו נאבד את האחריות של הספק שלנו, העבודה של התחנה בגז טבעי, שזה מוחק את כל הכדאיות הכלכלית של הפרויקט, ואני רוצה להצהיר כאן לפרוטוקול שאם יהיו איחורים בגז שיחמירו את הנזקים שנגרמים לתחנת רמת חובב, אנחנו שומרים לעצמנו את הזכות להגיש תביעת פיצויים על הדבר הזה.

אברהם פאר: נגד מי?

ג'ק סמית: נגד מי שאחראי להביא את הגז לתחנה.

ג'ק סמית: אותו משרד שאמר לקליינט שלי להשקיע רבע מיליארד דולר ברמת חובב, להקים תחנה שתעבוד על גז טבעי, הוא צריך לדאוג שיהיה גז טבעי בשנת 2004.

אברהם פאר: אז אתה מציע פשוט להכין תביעת פיצויים - בסדר.

ג'ק סמית: עכשיו אני מגיע לפתרון - לגבי הפתרון, אנחנו סומכים על שיקול הדעת של משרד התשתיות, אחרי שהם שמעו את חומרת המצב, שהם יבחרו את הפתרון המהיר והיעיל ביותר, שהפרויקט הזה יצא לדרך ומחר.

אברהם פאר: מה אתה מציע לי, בתור יושב ראש ועדת הכלכלה?

אברהם פאר: מה אתה מציע לי לעשות?

אברהם פאר: שגם אני אסמוך עליהם?

ג'ק סמית: סליחה, אנחנו לא מתנגדים לרעיון שיהיה כאן קונסורציום של הגופים הרלוונטיים.

ג'ק סמית: דרך אגב, אנחנו לא מתנגדים - קראתי בעיתון שיש אנשים שחושבים שאם חברת חשמל תתערב בנושא של גז טבעי זה אסון לאומי - אני חושב שזה לא כך, לא אכפת לי שחברת חשמל תהיה חלק מהקונסורציום, שהיא תדאג גם לאינטרסים של צרכנים מהותיים, אין בזה שום פסול, זה גוף איתן, יש לו הרבה כסף, ואני חושב שזו דרך טובה ונכונה להתקדם בפרויקט הזה.

ישראל קוזלוב: אמנם פרשנו מהמכרז, אבל אנחנו, אמישרגז עדיין מאד מעונינים בהפצה ושיווק.

ישראל קוזלוב: כפי שהמצב נראה, אין חלופה טובה - כל החלופות הן גרועות - וצריך לבחור בחלופה שהיא הכי פחות גרועה.

ישראל קוזלוב: נדמה לי שהחלופה הכי גרועה זה לא לספק גז לפי לוח הזמנים - לדעתי זה יגרום לתוצאה הכי גרועה.

ישראל קוזלוב: אנחנו חושבים שהדרך המהירה ביותר לענות על השאלה הזו, לספק גז מהר, זה דווקא לתת את זה לתש"ן.

ישראל קוזלוב: לתש"ן יש היסטוריה של עבודה משותפת עם תה"ל, תה"ל וגסני הם היום הגוף ההנדסי הרציני ביותר שיכול לעשות עבודות תכנון.

אברהם פאר: לפי דעתך תש"ן תוכל לקבל הלוואות וכספים ולעשות את זה?

אברהם פאר: בערבות מדינה אולי.

ישראל קוזלוב: מכל מקום, קונסורציום של ספקים - אנחנו מכירים את כל ההיסטוריה של חילוקי דעות בין בריטיש גז וישרמקו - זה התחלה של משא ומתן, שאף אחד לא יודע כמה זמן הוא יימשך.

ישראל קוזלוב: תש"ן זה גם הגוף הקל ביותר להעביר אחר כך את הזכויות לחברה אחרת שהממשלה תבחר לפי חוק הגז.

ישראל קוזלוב: אז כל מה שצריך לעשות זה לתת SUSPENSION זמני לחברה ממשלתית לבצע את העניין, ושיהיה ברור לתש"ן מהתחלה שיתכן שבבוא העת - ויתכן שזה יהיה בקרוב - היא תצטרך להעביר את המתקנים לגוף אחר.

ג'ינה כהן: שמי ג'ינה כהן מחברת בריטיש גז.

ג'ינה כהן: אנחנו לא רוצים לתקוף אף אחד, בטח לא את המשרד לתשתיות לאומית.

ג'ינה כהן: אנחנו חושבים שכדי להקים את כל הדבר צריך להסתכל על 3 הצלעות של המשולש - צריך לפתור בו זמנית את העניינים של ה-TRANSPORTATION AGREEMENTS, צריך שיהיה I.G.C., צריך שיהיה גז PURCHASING AGREEMENT, צריך שיהיה גז בתוך המערכת וצריך לפתור את הבעיה של תחנות כוח פרטיות.

ג'ינה כהן: שלושתם הולכים ביחד ואם משרד התשתיות מנסה לפתור רק אחד, רק את ההולכה, ולא דואגת שיש מספיק גז, ולא דואגת שיש הולכה בשביל תחנות כוח פרטיות ולא דואגת שיש גז לתחנות כוח פרטיות - זאת אומרת, צריך לקחת את כל הגוף הזה של כל תעשיית הגז, לפתור את כולם ביחד.

ג'ינה כהן: הדבר הראשון בתוך כל המערכת הזאת, זה צריך שיהיה גז.

ג'ינה כהן: יש את הגז הישראלי.

אברהם פאר: מה את מציעה לעשות?

ג'ינה כהן: אם אנחנו נוכל לספק גם את הגז שלנו, ושכל תעשייה תיפתח ויהיה גז לכולם, כדי שגם להולכה יהיה מספיק גז כדי לא לדרוש ביטחונות ממשלתיים גבוהים מדי, כדי שתוכל להרוויח כסף, כדי שתחנות כוח פרטיות והתעשייה תוכל לקבל גז - אם אנחנו נוכל להיות ספקים עתידיים לשוק הישראלי, גם אנחנו מאמינים שאולי קונסורציום של ים תטיס, של ספקים אחרים, ביחד עם בריטיש גז, יכולים לעשות מערכת טובה ל30- השנים הבאות, עם עוד גופים בעלי אינטרס, כמו הקליינטים הגדולים, אולי חברת חשמל, אולי אחים עופר, ים תטיס, אולי אנשים אחרים, לדאוג שיש מספיק חומר גלם בתוך המערכת, כדי שהמערכת תרוויח, כדי שתחנות כוח פרטיות יכולות לקום, כדי שיהיה תחרות גם בגז, תחרות גם בחשמל, כדי שכל הדבר הזה יעבוד.

ג'ינה כהן: אז אנחנו גם יכולים - אנחנו גם מעונינים לקבל חוזה ולהשקיע בזה.

רפי טטרקה: שמי רפי טטרקה ואני מתש"ן - חברת תשתיות נפט.

רפי טטרקה: לפעמים אני נדהם מתהליך קבלת ההחלטות, אבל תש"ן יש לה רקורד מוכח - במשך 70 שנה היא מזרימה דלק ואין משוא פנים בין חברה קטנה לבין חברה גדולה.

רפי טטרקה: חברה שיודעת להעביר באותו צינור את כל סוגי הדלק, ללא משוא פנים וללא תקלות.

רפי טטרקה: חברה שיש לה ברקורד הנחת צינור גז טבעי, ושבמדינה היה חזון.

אברהם פאר: מתי?

אברהם פאר: איפה?

רפי טטרקה: מכרם שלום, בשעתו, רוקנו את בארות הגז באיזה שהוא מקום והעבירו אותו לשדה זוהר, ומי שהניח את הגז - זה גז טבעי שהונח בפרק זמן מאד קצר והועבר, ויש פה שותפים לעשייה מאז - שהועבר מכרם שלום לשדה זוהר.

רפי טטרקה: לחברת תש"ן יש את הניסיון המוכח והיחידי בארץ, ואנחנו מבצעים גם לחברת חשמל וגם לחוצה ישראל ולכולם את כל סוגיית הצנרת.

אברהם פאר: איפה הצנרת שלכם מונחת היום?

רפי טטרקה: חלקה על ציר 37, על תמ"ה 37.

אברהם פאר: איפה זה?

אברהם פאר: איפה הצנרת שלכם פרושה?

רפי טטרקה: הצנרת פרושה מחיפה בצפון, רצה לאורך הכביש הישן של חיפה עד לכיוון הרצליה, יורדת למטה לכיוון אשדוד, מאשדוד מגיעה לפלוגות, מפלוגות לכיוון אשל, לרמת חובב, אנחנו מגיעים לתחנות הכוח של חברת חשמל.

רפי טטרקה: אנחנו מדברים להניח צנרת על התוואים שלנו, ובתוואי 37 א' להניח את הצנרת על יד שלנו.

רפי טטרקה: חייב להיות תיאום מוחלט - אני לא אכניס אתכם לנושאים טכניים של הגנה קטודית, בפעולות אחרות.

רפי טטרקה: חייב להיות תיאום מוחלט ולהיות מבוצע על ידי חברה אחת.

רפי טטרקה: יתרה מזאת, אנחנו על הקווים עושים את האבטחה.

רפי טטרקה: בסוף כל מה שמדברים, הקמה של חברה אחרת, יושת לצרכן הסופי.

רפי טטרקה: אנחנו היום מסוגלים לתת את הכל עם אותו צוות כוח אדם.

אברהם פאר: כמה עובדים יש בחברה שלכם?

רפי טטרקה: 170 עובדים, 24 שעות ביממה, כולל אבטחה, כולל הכל.

רפי טטרקה: ישנה עננה מעל ראשנו בגלל שביתה שהייתה מספר ימים בחברה, אז דוח ביקורת המדינה נתן את דעתו לעניין הזה והחברה היא חברה ש70- שנה היא לא שבתה - אל תזכירו לו מספר ימים שהייתה שביתה.

רפי טטרקה: חברה אחראית, חברה הנדסית, שיודעת לבצע את העבודה, ששה אלי קרב, תנו את ההנחיה - האור לא יכבה ויעבוד.

רפי טטרקה: החברה מסוגלת, והיא מבצעת היום.

רפי טטרקה: את קו נען-גזר מי עשה?

רפי טטרקה: אנחנו עשינו.

רפי טטרקה: כל המעברים בחוצה ישראל מי עשה?

רפי טטרקה: אנחנו עשינו.

רפי טטרקה: חוצה ישראל פונה אלינו לבצע את העבודה, מע"צ, מה אתם מחפשים בשדות זרים?

רפי טטרקה: יש לכם בבית, פה במדינת ישראל.

רפי טטרקה: אנחנו ניתן תעסוקה לעובדים, זאת החברה שמסוגלת ואין בלתה, אין מה לעשות.

אברהם פאר: הסברת את זה יפה.

אברהם פאר: מר אהוד בן ש"ך, מה יש לך לומר?

אהוד בן-ש"ך: קודם כל אני קצת מופתע מהקלות - בתור אחד שמצוי בפרויקט הזה 6 שנים, ושנה אחרונה באופן מאד אינטנסיבי, עם חברה בינלאומית ענקית, אני קצת מופתע מהקלות, מהפשטות, מהמהירות, מהזריזות שכל קודמי חושבים שהפרויקט הזה הוא הנחת צינור פשוט, שהידע מצוי בארץ, הכסף מצוי בארץ.

אהוד בן-ש"ך: אני חושב שצריך להתייחס לזה ברצינות אחראית יותר.

אהוד בן-ש"ך: וזה כמובן בלי לזלזל בחברות ישראליות ואני ישראלי.

אהוד בן-ש"ך: היו כל מיני ידיעות בעיתונים - אני רוצה להעמיד את הדברים על דיוקם - המדינה החליטה משיקולים ברורים שלה - גם לא ליצור עוד מונופולים, גם לא להגדיל מונופולים, גם לתת את זה שלא דרך התקציב, אלא דרך הסקטור הפרטי, וגם לפתח את השוק, ללכת בדרך של המכרז, והדרך הזאת נמשכת.

אהוד בן-ש"ך: טרקטאבל הודיעה שלאור המצב הביטחוני היא מבקשת או התאמות נחוצות במצב המכרז, או להמתין.

אברהם פאר: איזה התאמות ביקשו?

אהוד בן-ש"ך: אני אסביר בצורה ברורה.

אהוד בן-ש"ך: ההמתנה, ברור לכולנו שהיא לא יכולה להימשך יותר משבועות בודדים, וכיוון שאני חושב שכולנו כאן

אהוד בן-ש"ך: תמימי דעים שלא יהיה שינוי דרמטי במצב הביטחוני בשבועות הקרובים, לכן אנחנו, מתוך אחריות שלנו - טרקט

אהוד בן-ש"ך: אבל עוד לא הודיעה אפילו את בקשת הדחייה בצורה רשמית למשרד התשתיות - אנחנו באנו ביוזמתנו, כשותפים הישראליים, לוועדת המכרזים ולמשרד התשתיות, ואמרנו את הדבר כדי להתחיל.

יגאל ביבי: אתה יכול להסביר לי במי מדובר?

אהוד בן-ש"ך: אני מייצג את הקונסורציום שהגיש את ההצעה למכרז ואיתו מנהלים משא ומתן.

אהוד בן-ש"ך: מדובר בטרקטאבל וקונסורציום ישראלי של פזגז ואפריקה.

יגאל ביבי: אבל מי מבצע?

אהוד בן ש"ך: זו חברה בינלאומית ענקית.

יגאל ביבי: היא מבצעת בעצמה, או שהיא מבצעת 90% על ידי חוץ לארץ ורק כמה מנהלים פה בארץ.

יגאל ביבי: אני רוצה להבין את העסק.

יגאל ביבי: הוחלט על אחוזים, כמה פה בארץ וכמה חוץ?

אהוד בן-ש"ך: בחצי שנה האחרונה, מאז שהגשנו את המכרז - ואנחנו, אין לנו גז בים, אין לנו לקוחות, אנחנו לא חברת חשמל ולא אחים עופר - אנחנו השקענו בשנים האחרונות, ובמיוחד בחצי שנה האחרונה, 3 מיליון דולר בהכנת המכרז הזה.

אהוד בן-ש"ך: ההתקדמות שעשינו עם המערכת הבנקאית, עם התכנון ההנדסי, עם ה-LAYOUT של הפרויקט, במשא ומתן עם הממשלה בהסכם הזיכיון ובצד הטכני, הוא אדיר.

אהוד בן-ש"ך: כל מה שאנחנו אומרים כרגע הוא שאנחנו, יש לנו מחויבות מלאה לפרויקט.

אהוד בן-ש"ך: טרקטאבל, פרט לדחייה שהיא ביקשה, שכנראה היא בלתי אפשרית, אלא אם באמת יהיה שינוי מהותי - התמיכה המקצועית וההנדסית, והידע שיש להם, הוא בתוך הקונסורציום, אנחנו מצרפים - ואני לא רוצה לדבר פה, אבל יגיע הרגע שוועדת המכרזים ומשרד התשתיות ידעו את זה בקרוב - עוד שני גופים ישראליים רציניים לפרויקט.

אהוד בן-ש"ך: הידע המקצועי ישנו, ההתקדמות הרבה קיימת.

אברהם פאר: אפשר לקבל איזה אחוז היא מחזיקה אצלכם?

אהוד בן-ש"ך: היא מחזיקה 60%.

אהוד בן-ש"ך: המכרז קבע שחברה בינלאומית צריכה להיות לפחות 26%.

אהוד בן-ש"ך: אז יהיו האפשרויות אשר הן, או שהם ירדו ל26%-, או שבדיון ובהחלטת ועדת המכרזים, האוצר, המשפטים ומשרד התשתיות - אני רק שומע את החלחלה שעוברת בכל המשרדים לאלטרנטיבות שיש למכרז הזה.

אברהם פאר: בוא נניח שהיו מוותרים על העניין הזה של חברה זרה, בינלאומית 26%.

אברהם פאר: מה אז?

אברהם פאר: בהנחה שזה באותם תנאים, יש לך מי שיעשה?

אהוד בן-ש"ך: המחויבות שלנו מלאה, ההתקדמות ישנה, אפשר לסיים בזמן הקצר, שבלאו הכי היה צריך עוד את החודשיים-שלושה לסיים את המשא ומתן ואת החתימה על כל ההסכמים עם הממשלה, עם חברת חשמל - ההתקדמות היא אדירה, הידע ישנו, ואנחנו יש לנו מחויבות.

אהוד בן-ש"ך: גם אמרנו למשרד התשתיות שאנחנו ניכנס איתם לדיון כדי להבטיח את מה שאתה מוטרד ממנו, שהתהליך הזה יסתיים.

אהוד בן-ש"ך: בסופו של דבר, גם ים תטיס, מה היא אומרת?

אהוד בן-ש"ך: אנחנו לא רוצים לבצע את הפרויקט הזה, אנחנו רוצים שבינואר 2004 נוכל להזרים גז.

אהוד בן-ש"ך: את הדבר הזה אפשר להבטיח.

אברהם פאר: מה שמטריד אותי כרגע זה כך - בוא נניח לרגע שיוותרו לכם על התנאי שזה חברה זרה - אני כרגע לא מביע דעה אם צריך לוותר או לא צריך לוותר - אז אתם, בתור הגורם הישראלי המוביל, יש לכם משקיעים אחרים שילכו לזה?

אהוד בן-ש"ך: אני אמרתי את זה.

אהוד בן-ש"ך: בשבוע הבא תהיה לנו ישיבה עם ועדת המכרזים.

אברהם פאר: תעזוב רגע את ועדת המכרזים.

אברהם פאר: השאלה היא - יש לכם?

אהוד בן-ש"ך: כן, התשובה היא כן.

אהוד בן-ש"ך: יש משקיעים ישראליים נוספים, גופים מהליגה הראשונה, שהצטרפו אל אפריקה ישראל, פז ופזגז, אשר יקימו את הפרויקט בידע בינלאומי, בלוחות זמנים ובאינטרסים הציבוריים והממשלתיים כפי שנקבעו בחוק הגז ובהליך המכרז.

אהוד בן-ש"ך: ובא לציון גואל, ים תטיס יוכל להזרים את הגז.

אברהם פאר: אם תקבל 25% היא גם לא יכולה לעמוד?

אהוד בן-ש"ך: כרגע לא ברור, אבל יש לזה אלטרנטיבות.

אהוד בן-ש"ך: הרי מה שמר גדעון תדמור הציג פה - ואנחנו יודעים את זה כולנו פה - הקטן, הבינוני והזמני הופך להיות נצחי.

אהוד בן-ש"ך: קל מאד לקלקל את התהליך שבו המכרז, מהשיקולים שציינתי בתחילת דברי, יצא.

אהוד בן-ש"ך: כך שאם אין פגיעה בלוחות הזמנים, וכולנו יודעים - החל מכדורסלנים תורכים, דרך חברות אירופאיות, ולצערנו גם אמריקאיות, שלא מגיעים הנה - הם יגיעו הנה לצד ההנדסי, אפשר לבצע את הפרויקט.

אהוד בן-ש"ך: ההתאמות הכלכליות והביטחוניות שהמדינה עברה בחצי שנה האחרונה, אני לא צריך לפרט אותן, ואני חושב שאפשר וראוי - והאינטרס הציבורי, מעבר לאינטרס שלנו כקונסורציום, להמשיך עם ההתאמות הדרושות בתוך הליך המכרז, ולסיים אותו במסגרת לוחות הזמנים שנקבעו.

אברהם פאר: ברור.

אברהם פאר: תודה רבה.

אברהם פאר: מר יוסף דביר מחברת חשמל, בבקשה.

יוסף דביר: מה שאני רציתי להגיד - לשאלתך עוד מקודם, אם אנחנו נבנה את התחנות למרות שעדיין לא יודעים אם מגיע הגז - אנחנו כבר באמצע הבניה של התחנות האלה.

יוסף דביר: מדיניות המשרד היה להעביר את משק החשמל לגז, ולכן אנחנו בונים מחזורים משולבים כיום, 2 על יד רמלה, 1 באשכול ו1- באלון תבור, וכל זה בבניה.

יוסף דביר: להבדיל מהאחים עופר, שעדיין עוד לא חתמו על הסכם - הם טוענים עכשיו שיגיעו ב2004- והלוואי ויגיעו ב2005-.

יוסף דביר: בכל אופן, אם לא יהיה גז, כמובן נצטרך לשרוף סולר בשלב הראשון, ויכול להיות שבאמת יהיה נזק לציוד.

אברהם פאר: מה אתה מציע לעשות?

יוסף דביר: מה שאנחנו מציעים לעשות - אנחנו כבר עושים קודם כל - אנחנו הגענו לסיכום עם משרד התשתיות, ומשרד התשתיות קיבל החלטה חיובית מאד בנושא - קודם כל לאפשר לספק הגז להגיע משדה הגז שלו ישירות ליד תחנת הכוח אשדוד, להתחבר שם למערכת ההולכה, במקום לבוא לאשקלון, להתחבר למערכת ההולכה ולחכות לבנות קווים נוספים.

אברהם פאר: זה כבר סוכם עם משרד התשתיות?

יוסף דביר: זה כבר סוכם וזה נמצא בתהליך.

אברהם פאר: אם זה סוכם, אז נגמר המכרז, נגמר הכל, לא?

יוסף דביר: לא נגמר.

יוסף דביר: הספק מגיע לתחנת קבלה, ששם יושבת חברת הגז.

אברהם פאר: אבל אני רוצה להבין, אם מהתגלית בים מעבירים צינור ישר לאשדוד.

יוסף דביר: למתקן קבלה באשדוד, לא לתחנת הכוח אשדוד.

יוסף דביר: לתחנת קבלה של חברת הגז, שתהיה מי שתהיה.

אברהם פאר: אבל באשדוד.

אברהם פאר: אתם מעבירים אותם מאשקלון לאשדוד, למה?

אברהם פאר: כדי לחסוך מרחק?

יוסף דביר: לא, להפך, מוסיפים קילומטרים, אבל זה הכלי היחידי שמבטיח שביולי-אוגוסט 2003 יש גז במדינת ישראל ומתחילים לשרוף גז, ומתחילים לשרוף גז בתחנת הכוח באשדוד.

אברהם פאר: והיה ובסופו של דבר המכרז הזה יצא לפועל?

יוסף דביר: מתקן הקבלה של חברת הגז יהיה שם.

יוסף דביר: משם, מאשדוד, המרחק לאתר גזר על יד רמלה הוא 30 וכמה קילומטר.

יוסף דביר: אנחנו עכשיו נמצאים בבניה של שני COMBINED CYCLES גדולים, כל אחד 375 מגה ואט.

אברהם פאר: אחד בגזר?

יוסף דביר: שניים בגזר, אחד באשדוד.

אברהם פאר: ואתם לא צריכים מי קירור שם?

יוסף דביר: אנחנו משתמשים במי קירור.

אברהם פאר: במעגל סגור עם אגם?

יוסף דביר: לא, בקולחין, מי קולחין, אנחנו מעבדים אותם ומשתמשים בהם כמי קירור.

יוסף דביר: עוזרים למדינה גם בזה.

יוסף דביר: אנחנו לוקחים מי קולחין, מעבדים אותם, מנקים אותם ועם זה אנחנו משתמשים כמי קירור לתחנה.

אברהם פאר: היתרון הגדול של תחנת COMBINED CYCLE זה שהוא לא צריך להיות על שפת הים, וזה היה הוויכוח הגדול עם תחנת הכוח הפחמית.

יוסף דביר: מר אברהם פאר, זה לא שייך לנושא.

יוסף דביר: מחזורים משולבים פועלים בשתי השיטות, גם בקירור יבש, כמו שאתה מציין וגם בקירור רטוב.

יוסף דביר: בקירור היבש - למשל אנחנו בונים עכשיו מחזור משולב ליד עפולה, שם זה יפעל בקירור יבש, או בקירור רטוב - יש שתי אפשרויות.

יוסף דביר: יש COMBINED CYCLE ברמת חובב, שלנו, שהוא כבר פועל, עובד על סולר במקום על גז, מחכה לגז, כבר שנתיים הוא מחכה לגז, והוא עובד על קירור אוויר.

יוסף דביר: יש לנו על יד אליקים, על יד זכרון יעקב, באתר חגית, עוד שני מחזורים משולבים, שאנחנו גומרים לבנות אותם עכשיו ביולי, והם יעבדו גם כן על סולר, 650 מגה ואט יעבדו על סולר עד שיגיע גז.

יוסף דביר: ברגע שיגיע לשם גז, מיד הם יעברו לגז.

יוסף דביר: חוץ מזה בונים שניים בגזר, שניים של 375 מגה ואט שייכנסו לפעולה בקיץ 2004, ועוד אחד אנחנו בונים עכשיו באשכול, שייכנס לפעולה חלק ב2003- והשלמה שלו ב2004-.

יוסף דביר: זאת אומרת, חברת החשמל היום נמצאת בכמות ענקית של שימוש בגז.

יוסף דביר: לכן מה שאנחנו עושים היום - אנחנו מנסים להבטיח לוח זמנים ודאי לתחנות הכוח אשכול ולגזר, ואנחנו נברך על כל מוביל שיהיה, העיקר שייקבע מהר, ואין לנו שאיפות להיות המוביל - את זה אני רציתי שתדעו - אין לנו שאיפות להיות המוביל.

יוסף דביר: העיקר שיגיע המוביל.

יוסף דביר: הלוואי וטרקט

יוסף דביר: אבל תמשיך, שהם יגיעו, שמישהו יבוא וייקח את הגז לאתרים שלנו, כי אנחנו היום תקועים, גם באתר חגית, גם ברמת חובב - בכל המקומות שלנו אנחנו מסבים - גם ברידינג, בסוף השנה הזאת אנחנו גומרים להסב את תחנת רידינג לגז ועקרונית מינואר 2003 יכולים לשרוף גז ברידינג במקום מזוט, אבל הגז איננו והוא לא הגיע לרידינג, ואני לא יודע מתי הוא יגיע לרידינג.

אברהם פאר: אם יגיע גז לרידינג, תוכלו לפנות חלק מהשטחים שם?

יוסף דביר: מה זה שייך אחד לשני?

אברהם פאר: בתור תל אביבי יש לי עניין שלא תחזיקו הרבה שטח שם.

יוסף דביר: בתור תל אביבי, אחרי שאנחנו נפעיל את התחנה בגז, לא יהיה בכלל זיהום אוויר, תוכל לנשום אוויר צח.

אברהם פאר: אבל יש שם את כל המיכלים וכל זה.

אברהם פאר: תודה רבה לך.

אברהם פאר: בואו נשמע את אנשי משרד התשתיות.

אברהם פאר: מר שטרן בבקשה.

שוקי שטרן: שלום לכולם, אני מצטער על האיחור, זה בגלל מרתון ירושלים.

שוקי שטרן: אני רוצה להגיד כמה דברים, אפילו אם הם ייראו מובנים מעליהם.

שוקי שטרן: אני חושב שמזה שאנחנו הלכנו לקבל הצעות מהמגזר הפרטי, ומההצעה שאנחנו קיבלנו, שאני יכול להגיד בלב שקט שהיא לא דלפה לעיתונות עד לרגע זה, ואני מקווה שגם מרגע זה היא לא תדלוף לעיתונות - ההצעה היא הצעה טובה, היא מעניינת, היא רואה את הפרויקט בצורה קצת שונה מאשר מתכננים מוסדיים שפעלו בתחום הזה, וגם נוקבת במחירים של הולכה לא כמו שהבהילו אותנו גורמים שונים שעלול לקרות.

אברהם פאר: ההצעה היא נהדרת, אבל האם יש מציע?

שוקי שטרן: עד לפני כמה שבועות אכן היה מציע, וזה הליכים, או דברים כמו שקרו במדינת ישראל בחודשים האחרונים, אני לא חושב שמישהו מאיתנו ציפה או פילל.

שוקי שטרן: אני פותח בהקדמה הזאת כי אני חושב שבכל אחת מההצעות האחרות יש בעייתיות באותם תחומים - והם חשובים.

אברהם פאר: בוא נניח לרגע שהכל היה טוב - הרי אנחנו עזרנו לכם להעביר את החוק הזה - ונניח לרגע שהחברה הבלגית טרקטאבל ירדה, ונניח שמר אהוד בן-ש"ך מצליח למצוא משקיעים אחרים, ישראליים או אחרים - נניח שגורם בינלאומי לא רוצה, כי פוחד, ואז נניח כולם ישראליים - זה מחייב פתיחת המכרז, לא?

שוקי שטרן: אני לא הייתי רוצה להיכנס בשלב זה לסוגייה המשפטית הזאת.

אברהם פאר: כי יכול מישהו לבוא ולהגיד: לו ידעתי, לו הייתי יודע, גם אני הייתי מתמודד.

שוקי שטרן: זה לא פשוט.

אברהם פאר: אולי צריך לעשות מכרז חדש, מהיר, אלגנטי.

שוקי שטרן: מה שאני יכול להגיד בעניין הזה, שאנחנו נמצה את ההליך.

שוקי שטרן: אנחנו נשתדל למצות את ההליך שאנחנו התחלנו איתו.

שוקי שטרן: כמו שמר אהוד בן ש"ך אמר, עדיין לא קיבלנו הודעה פורמלית מטרקטאבל שהם פורשים.

שוקי שטרן: אנחנו כתבנו להם מכתב בשבוע שעבר ואנחנו ביקשנו תשובה סופית השבוע - אני מניח שזו חברה מכובדת והיא תיתן לנו תשובה ברורה וסופית בשבוע הזה.

שוקי שטרן: אנחנו נמצה את ההליכים.

אברהם פאר: האם כאשר הם התמודדו במכרז הם הגישו איזה ערבויות?

אברהם פאר: אתה יכול לחלט להם?

שוקי שטרן: כן, יש ערבות בנקאית של מיליון דולר - אני לא חושב שהמטרה שלנו היא חילוט הערבויות.

אברהם פאר: אני לא שאלתי אם המטרה היא לחלט, אני שואל בעיקרון, אם הם חוזרים בהם, אתה יכול לחלט להם מיליון דולר ערבות?

שוקי שטרן: לא בדקנו את זה ספציפית.

אברהם פאר: אם אתה לא יכול לחלט את הערבות, בשביל מה לקחת אותה?

שוקי שטרן: אני מניח שבגלל זה הערבות ואכן אפשר לחלט אותה.

שוקי שטרן: אני חושב שבנושא החלופות והדברים שפתוחים בפנינו, שיש יתרונות וחסרונות כמעט לכל הצעה - אנחנו בוחנים כל דבר ודבר, ואני מציע שסגנית השר שמכירה את הנושא ולבטח רוצה להגיד דברים, תתייחס.

אברהם פאר: מתי לדעתך יגיע רגע האמת?

שוקי שטרן: רגע האמת הגיע.

אברהם פאר: בוא נניח ככה - זו חברה מכובדת ורצינית, ומבלגיה יש עדיין פקסים וזה - עד מתי אתה תחכה לתשובה מהם, באופן שמבחינתך העדר תשובה, אתה תחליט שאתה רואה את זה כתשובה שלילית.

שוקי שטרן: מאחר וכתבנו בצורה מאד ברורה שהשבוע אנחנו צריכים לקבל את התשובה, הזמן הוא השבוע ולא שום זמן אחר.

שוקי שטרן: זה נאמר בצורה ברורה.

אברהם פאר: בוא נסכם בינינו שעד ה1- במאי.

שוקי שטרן: לא 1 במאי - התשובה של טרקטאבל היא מחר.

אברהם פאר: בסדר, אם עד מחר אתה לא מקבל תשובה מטרקטאבל שהם עומדים מאחורי מה שהם הציעו במכרז, אתה רואה את זה כגוף שנסוג מהמכרז, ומאחר שהם המתמודד היחיד ואין כשיר מספר 2, או אני לא יודע איך קוראים לזה במכרזים - אתה צריך לעשות שיקול מחודש איפה אנחנו עומדים בכל הפרויקט.

שוקי שטרן: אכן כן.

אברהם פאר: אז אולי אני הקדמתי את הישיבה ביום אחד.

שוקי שטרן: אני אמרתי שאנחנו לא נבוא סגורים.

אברהם פאר: גבירתי, סגן השר נעמי בלומנטל.

נעמי בלומנטל: קודם כל אני רציתי לומר שאין ספק שהאינטרס שלנו, של המדינה, בא לידי ביטוי כפי שאנחנו העברנו כאן את החוק - אתה עזרת לנו בעניין הזה - אני חושבת שזה היה האינטרס שלנו, כדי להביא לכך שיהיה לנו שוק דינמי מאד, שתהיינה השקעות בינלאומית - אני חושבת שזה האינטרס שלנו, היה, נשאר עדיין, ולצערנו הגענו היום לאן שאנחנו מגיעים.

נעמי בלומנטל: זה לא היה הצפי.

נעמי בלומנטל: אנחנו חשבנו על חלופות, אבל כל חלופה נראתה לנו פחות טובה מכפי שזה בא לידי ביטוי בחקיקה ובמכרז שיצא בו זמנית.

נעמי בלומנטל: אנחנו נמצאים עכשיו עדיין בתוך המכרז.

נעמי בלומנטל: לא קיבלנו תשובה מטרקטאבל, וחברת פז, שהובילה במידה רבה את כל המשא ומתן, בין עם החברה הבינלאומית ובין עם חברות אחרות, ישראליות, ממשיכה לעסוק בזה.

נעמי בלומנטל: אנחנו חושבים להמשיך לפעול בנושא של המכרז, שעדיין קיים, לבדוק את ההתאמות הדרושות, לבדוק את הפן המשפטי.

יגאל ביבי: יהיה בג"צ ויפסלו את זה.

נעמי בלומנטל: נכון, אנחנו בוחנים את זה.

יגאל ביבי: הם צריכים גז, החברה.

אברהם פאר: אם כתוב במכרז שצריכים גורם בינלאומי ב26%-, זה בעייתי, אני לא רוצה להביע עמדה מוחלטת, אבל זה ללא ספק בעייתי.

אברהם פאר: כי בצדק יכולים להגיד גורמים ישראליים: לו ידעתי.

יגאל ביבי: צריך לחשוב ברצינות על כחול-לבן.

נעמי בלומנטל: את יכול להגיד יפה מאד כחול-לבן.

נעמי בלומנטל: כשאתה מקבל כאן השקעות שלא הכל מימון ממשלתי, אז זה נראה אחרת.

אברהם פאר: אני רוצה לתת לך עצה, לפעמים עדיף לעשות מכרז חדש ולגמור, מאשר מכרז שמדדה בבתי משפט חודשים על חודשים ואתה לא יוצא ממנו.

נעמי בלומנטל: אני בהחלט מסכימה עם כבוד היושב ראש - אנחנו גם ערים לזה, יש לנו את אותו אינטרס שהגז יגיע במהירות המכסימלית, וכמובן שלא נתחיל להתדיין בבלתי משפט והכל ייעצר עוד פעם, ונמצא את עצמנו עוד פעם בשנים של עיכוב ואיחור.

נעמי בלומנטל: אבל אנחנו ניתן עוד איזה שהוא זמן, אנחנו נבחן גם את ההיבטים המשפטיים שקשורים לזה, כאשר חשבנו ועדיין חושבים שזאת הדרך הנכונה ביותר, הדרך הטובה ביותר, והדרך שתספק גז טבעי באמינות, ובצורה שהמשק הישראלי והכלכלה הישראלית והאזרח הישראלי ירוויחו מזה במירב, אבל אנחנו ערים לסיטואציה שנוצר, אין ספק, אנחנו לא עיוורים.

יגאל ביבי: בימים הטובים לא היו קופצים רבים, עכשיו יהיו קופצים?

נעמי בלומנטל: מר יגאל ביבי, אני מבקשת, אתה תקבל את רשות הדיבור.

נעמי בלומנטל: אנחנו נעשה את הכל, אבל אנחנו נתחום את זה בזמן.

נעמי בלומנטל: אם אמרנו לחברת טרקטאבל שעד 1 במאי אנחנו רוצים תשובה וזאת תהיה התשובה שלה, כך גם לגבי חברת פז, שממשיכה לנהל משא ומתן, ואנחנו תוך כדי זה בוחנים את כל ההיבטים המשפטיים שכרוכים בכך.

נעמי בלומנטל: אנחנו גם נגביל אותם בזמן, ואז אנחנו נדע היכן אנחנו עומדים.

נעמי בלומנטל: מבחינת מדינת ישראל, אנחנו בוחנים חלופות נוספות, ואתם ראיתם - אני חושבת שהתפרסמו כל מיני ידיעות - אנחנו בהחלט בוחנים חלופות נוספות, כפי שנאמר גם כאן.

נעמי בלומנטל: אנחנו מרגישים את מלוא כובד האחריות, האינטרס הוא אינטרס משותף.

אברהם פאר: מה יקרה אם לא תקבלו עד מחרתיים תשובה חיובית מטרקטאבל?

נעמי בלומנטל: זה לא קשור רק בטרקטאבל, אנחנו ניתן לחברת פז לנסות למצות את כל ההליכים.

קריאה: למה רק לפז?

אברהם פאר: אני כבר אמרתי את זה פעמיים, אתה לא חושב שזה היה מספיק ברור?

נעמי בלומנטל: לא, רק אתה אמרת ואדוני אמר, אלא גם אנחנו מאד ערים לזה.

נעמי בלומנטל: אנחנו גם מקבלים פניות ואנחנו גם מאד ערים לזה.

נעמי בלומנטל: אנחנו לא חיים באיזה חשיכה שאנחנו לא מבינים את כל ההשלכות שיכולות להיות.

נעמי בלומנטל: יחד עם זה, האינטרס שהיה ביסודו של החוק ושל האינטרס הציבורי העליון שלנו, עדיין נשאר אותו אינטרס, ולפיכך אני חושבת שאנחנו יכולים לנסות לפחות למצות אותו.

נעמי בלומנטל: אבל גם את זה אנחנו נגביל בזמן, ואנחנו בו זמנית בוחנים חלופות, חלק מהן עלו כאן.

נעמי בלומנטל: החלופות יכולות להיות חברה ממשלתית, החלופות יכולות להיות קונסורציום, החלופות יכולות להיות חברה שאנחנו נקים אותה לצורך הקמת הצינור, וכל החלופות האלה על סדר יומנו.

אברהם פאר: כשאת אומרת חברה ממשלתית, את מתכוונת להעביר את זה לתש"ן?

נעמי בלומנטל: אחת החברות הקיימות, יש לנו כמה חברות ממשלתיות, זאת בהחלט אפשרות.

נעמי בלומנטל: אפשרות אחרת זה להקים איזה שהוא קונסורציום, גם מהספקיות, דברים שעלו כאן בישיבה, גם בין הספקיות - נראה לנו שזה יהיה הליך מסובך וארוך כיוון שלא תהיינה הסכמות.

נעמי בלומנטל: אנחנו חושבים שזה ייקח זמן רב מידי, עשויות להיות מחלוקות בין המציעים השונים, ולכן אם אנחנו מדברים על מימד הזמן, שהוא בשלב הזה החשוב ביותר, מעבר לאמינות, אז אני חושבת שאנחנו נבחן את כל ההצעות גם ובעיקר על פי מימד הזמן.

נעמי בלומנטל: לפיכך, כל מה שנאמר כאן, אנחנו בהחלט נשמח לבוא ולהציג בפני הוועדה את המסקנות שלנו בהקדם האפשרי - כאן אנחנו עומדים כרגע.

אברהם פאר: תודה רבה.

אברהם פאר: מר אהוד בן-ש"ך, בבקשה.

אהוד בן-ש"ך: אני רק מופתע - עבר כאן כחוט השני בין כל הדוברים מה שגברת נעמי בלומנטל ציינה - מומנט הזמן והגעת הגז בזמן.

אהוד בן-ש"ך: הלקוחות, חברת החשמל, הספקים.

אהוד בן-ש"ך: ברגע שאומרים שיש פתרון לזה - כי רבותיי, כל חברה שתעשה את זה, תתחיל לרוץ לחפש ידע, לחתום חוזים, להקים מנגנון, ללמוד - הזמן יברח, אנחנו נהיה באוקטובר.

אהוד בן-ש"ך: ברגע שהגענו להתאמות שהממשלה שוקלת, כולנו עברנו 400 צפונה, לבית המשפט העליון.

אהוד בן-ש"ך: אז אני מבקש קצת כבוד וקצת אחריות ציבורית, ולא לדבר בשתי שפות, ומי שלא השקיע 3 מיליון דולר - ומר קוזלוב פה מייצג את אמישרגז וגז דה-פרנס - אז שלא ילין עכשיו.

אהוד בן-ש"ך: קודם הוא הציע שתש"ן זה הכי מהר, ועכשיו הוא רץ לבג"צ.

אהוד בן-ש"ך: כולנו רוצים את טובת העסק וטובת העסק זה גז במימון פרטי, זול ובינואר 2004.

אהוד בן-ש"ך: אין דרך אחרת שזה יקרה, אלא בהליך המכרז.

גדעון תדמור: אני רוצה להתייחס.

גדעון תדמור: ראשית, לא היו מאושרים מאיתנו אם הנושא של המכרז היה מסתיים בטוב - אין כאן ניסיון לנצל איזה שהוא כשלון - זה היה טוב לכולם.

גדעון תדמור: אבל אני אומר שוב, מול ה3- מיליון דולר שהושקעו, ואני נותן לזה הרבה מאד כבוד והרבה עבודה הושקעה - אנחנו השקענו ונשקיע כ300- מיליון דולר - לא בתיאוריה, בפועל.

גדעון תדמור: גם לנו יש אחריות, למדינה יש אחריות כלפינו, לא כלפי משקיעים שאולי יבואו, אלא גם כלפי המשקיעים שבאו.

גדעון תדמור: הזמן הוא קריטי, לא נוכל להגיע לחוף ולפגוש את מינהלת הגז בחוף.

גדעון תדמור: לא יעלה על הדעת - כמו שאתם אוהבים להגיד בבית הזה - שדבר כזה יקרה, לא ניתן לזה לקרות.

גדעון תדמור: גם לנו יש אחריות למשקיעים שלנו ולציבור כולו.

גדעון תדמור: הפתרון הוא לתת לנו, בצורה כזאת או אחרת, וזה לא האינטרס שלנו, אנחנו רואים בזה קטע אינסטרומנטלי בלבד, להקים מערכת ראשונית.

גדעון תדמור: אל תזלזלו בידע שיש לנו - ידענו לחפש, היינו הראשונים למצוא, אנחנו יודעים לקדם פרויקט, אחד הגדולים שהיו בארץ בתחום התשתית - את כל זה עשינו בלי שהטיפו לו - רק אל תפריעו לנו, תנו לנו אפשרות להשלים את המערכת הראשונית.

ורדית רז: אני לא אכנס להיבטים המשפטיים של האלטרנטיבות, ואין כל ספק שהמשך ההליך המכרזי, בצורה כזאת או אחרת, בשיתוף כזה או אחר של חברת גז בינלאומית, יכול לעורר בעיות משפטיות-מכרזיות.

ורדית רז: אבל מה שאני כן רוצה להגיד, הנושא הזה נבחן על ידי היועצים המשפטיים של ועדת המכרזים, ואם היועצים המשפטיים של ועדת המכרזים, עם משרד המשפטים ועם הנציגים של היועץ המשפטי לממשלה, יחליטו שיש מקום ויש אפשרות לגבות מבחינה משפטית החלטה של ועדת המכרזים להמשיך את התהליך המכרזי בצורה כזו או אחרת.

אברהם פאר: עם אותו גורם, היחיד שהתמודד?

ורדית רז: עם אותו גורם, היחיד שהתמודד, באיזה שהיא קונסטלציה שתבטיח את הרציונלים של המכרז, שתהיה חברה בינלאומית עם ידע, שתוכל לתת את הידע הזה ולאפשר הקמה מקצועית של הפרויקט.

אברהם פאר: זאת אומרת, לדעתך הרציונל זה היה הידע ולא ההשקעה הכספית?

ורדית רז: עוד פעם, אנחנו בודקים את זה, אני לא רוצה להיכנס ולתת תשובות חלקיות.

ורדית רז: מכיוון ששיקול הדעת הוא של ועדת המכרזים ושל משרד התשתיות, אלה הגורמים שיבחרו את הפתרון שנראה להם הכי יעיל והכי מהיר להגיע למטרה, שהיא מטרה משותפת כאן.

ורדית רז: ועוד פעם, אם יהיה לזה גיבוי משפטי - אני רוצה לקוות שלא יגררו אותנו לבתי משפט, כי תמיד אפשר לגרור לבתי משפט, גם על החלטות שהן מוצדקות מבחינה משפטית.

אברהם פאר: אני מאפשר לכל אחד תגובה של חצי דקה.

ג'ינה כהן: לבריטיש גז בוודאי יש את כל הידע, לאף אחד אין ספק בזה.

אברהם פאר: אתם לא התמודדתם במכרז.

קריאה: הם לא יכלו להתמודד.

ג'ינה כהן: אנחנו חברה בינלאומית פה, כל העובדים נמצאים פה ואני חושבת שזה מאד חשוב שלא יתנו לעוד חברה בינלאומית.

קריאה: ושצריך למכור גז מעזה, תגידי.

ג'ינה כהן: אנחנו רוצים למכור גז מעזה, כן, אני לא מתביישת.

יוסי לוי: שמי יוסי לוי, אני מנהל הכספים של סמדן, שהיא השותף המתפעל של ים תטיס - החברה האמריקאית שלמעשה נמצאת פה בארץ ומשקיעים.

יוסי לוי: אני רק רוצה לחדד שתי נקודות: אחת, הסיבה שאנחנו מגיעים לאשדוד זה כדי שתהיה צריכה של גז, להבטיח שתהיה צריכה ולא יהיה פרויקט וירטואלי.

יוסי לוי: נקודה שניה, כשאומרים שצריכים לבחון הליכים, צריכים לתת תשובות וצריכים לחשוב - לנו יש קבלן צנרת שצריך לבוא ולהניח את התשתית בארץ, אז מעבר לעשרות ומאות אלפי דולרים שאנחנו עכשיו משלמים כפרמיית ביטוח כנגד סיכומי מלחמה וטרור - פה אומרים אולי ישקיעו, אנחנו משלמים, אנחנו אתמול העברנו 50,000 דולר לחודשיים של שתי ספינות שיעזרו לנו להוביל סחורה.

יוסי לוי: למה?

יוסי לוי: כי מדינת ישראל יותר מסוכנת - אז יש קבלן צנרת.

יוסי לוי: עכשיו חברה, זה לא צינור פלסטיק, שבואו נכוון אותו לאשקלון או לאשדוד.

יוסי לוי: אתם תחשבו וכשאנחנו נתחיל לעבוד, תגידו לנו מתי לכוון אותו.

יוסי לוי: זו צנרת שמתחילים להוליך אותה מהפלטפורמה, ואנחנו היום - לא מחר ולא עוד שבוע ולא עוד חודשיים - צריכים לדעת לאן אנחנו מתכווננים.

יוסי לוי: אם אתם תחכו, לא יהיה לנו קבלן צנרת, כי הקבלן הזה יעבוד במקום אחר וחלון ההזדמנויות יסתיים.

יוסי לוי: אנחנו נינזק וזה לא יהיה.

אברהם פאר: האם זה קבלן הצנרת היחיד בעולם?

יוסי לוי: עם כל הכבוד, אנחנו כרגע צריכים לצאת מהפלטפורמה, ואם הוא לא יעבוד, אז עוד שלושה חודשים יהיה קבלן אחר שיעבוד.

אברהם פאר: מי זה קבלן הצנרת שאתה מדבר עליו?

יוסי לוי: אנחנו, סמדן, המתפעל - אנחנו קבלן הביצוע בקבוצה הזאת.

יוסי לוי: לנו יש קבלנים מכל העולם, שעושים את כל הדברים.

יוסי לוי: מקימים את זה מהולנד ומיוסטון ומכל מקום אחר בעולם.

אברהם פאר: אז אתה תמצא קבלנים בבוא העת.

יוסי לוי: אבל הדחייה תהיה שלא יגיע הגז, פשוט מאד.

רפי טטרקה: אני רוצה להזהיר מדבר אחד, אנחנו פה הולכים סחור-סחור.

רפי טטרקה: אם לא יקבלו אומץ ניהולי לקבל החלטה שתש"ן יעשו את זה, זה לא יעבוד ונעצור בבג"צים.

רפי טטרקה: דבר נוסף - אני רוצה להזהיר מפני קונסורציום - החברות הגדולות יהיו בקונסורציום, הקטנות יהיו בחוץ, לא יהיה COMMON CARRIER, זה יהיה סיפור כמו פי גלילות.

רפי טטרקה: לכן אני בא ואני אומר שהמדינה תקבל החלטה: תש"ן ואין בלתה.

ג'ק סמית: אדוני, אנחנו כצרכנים לא מעונינים בתכניות וכוונות, אנחנו רוצים מישהו שיקים, שיש לו מחויבות עכשוית לפרויקט.

ג'ק סמית: אנחנו צריכים תכנית עכשיו ולהתחיל לבצע את זה.

ג'ק סמית: זה לא אינטרנט מהיר, זה MUST מבחינת משק החשמל.

ג'ק סמית: אם לא תהיה תכנית סגורה עד סוף מאי, המכרז הבא של מישור רותם - אין שום טעם לבצע אותו.

אברהם פאר: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון.

אברהם פאר: בעצם אני זימנתי את הדיון הזה על מנת לקבל דיווח מה קורה, כי אני חושב שוועדת הכלכלה של הכנסת, אחרי שהיא העבירה - כמובן אחר כך דרך המליאה - חוק, לא צריכה להיות ניזונה, בעיקר כשהדברים עולים על שרטון, מקטעי עיתונות, שחלקם נכונים וחלקם אולי לא נכונים.

אברהם פאר: עכשיו הדברים יותר ברורים - אני מבין שאפשרות אחת היא שבמקרה שהחברה הבלגית יוצאת, הקבוצה של מר אהוד בן-ש"ך מנסה לארגן קבוצה אחרת, ויש שאלה משפטית האם בסיטואציה כזאת זה חוקי או לא חוקי.

אברהם פאר: אם תגיעו למסקנה שזה חוקי ותחליטו לתת להם ולקבוע שהם זוכים - זה לא בשליטתי מה יחליטו בתי משפט - יהיו הליכים, או שלא יהיו הליכים, אתם יכולים כמובן להתחנן בפני האנשים: אל תפנו לבתי משפט, אבל התחנונים הם תחנונים.

אברהם פאר: אם אתם תגיעו למסקנה שהמצב המשפטי הנוכחי לא מאפשר לכם, ואתם רוצים לעשות שינוי - אני אומר לכם, אני מוכן לגייס את הוועדה ולקיים פה ישיבות במרתון חקיקתי, ולגמור את מה שצריך תוך זמן קצר.

אברהם פאר: אני לא רוצה שהעיכוב יהיה פה.

אברהם פאר: לפעמים זה גם לא בעיה של חוק, לפעמים זה רק עניין של לשנות את המכרז, את התנאים, אבל זה ברור שנניח להעביר את זה לתש"ן ולעשות את זה באמצעות חברה ממשלתית זה בלתי אפשרי בחוק הקיים, צריך לעשות חוק אחר.

אברהם פאר: אבל גם חוק אחר, זה לא עניין לדורות, זה לא אומר שאם תהיה יוזמת חקיקה להעביר את זה לתש"ן - אני לא אומר שזה הפתרון האידיאלי - אבל אם תחליטו שהם יעשו את זה בדרך כזאת או בדרך אחרת, או קונסורציום יעשה את זה בדרך זאת או אחרת - אני אומר לכם, אני מוכן, אני רואה בפרויקט הזה פרויקט לאומי ממדרגה ראשונה, ואסור שיהיו בו עיכובים.

אברהם פאר: אז לפחות מבחינתנו, אם תבוא איזה שהיא הצעה ממשלתית, אני אתן לה פה קדימות בוועדה, היא תרוץ פה מהר.

אברהם פאר: אני מניח שתוך שבועיים-שלושה אפשר לסיים אפילו חקיקה כזאת.

אברהם פאר: נשב בלילה, נשב ביום, נשב כמה שצריך.

נעמי בלומנטל: אדוני יושב ראש הוועדה, אני רוצה באמת להודות לך על הנכונות שלך.

נעמי בלומנטל: אנחנו כולנו ערים לצורך גם במהירות, גם שזה פרויקט לאומי, ואני חושבת שהשותפות שלך ושיתוף הפעולה שלך הוא משמעותי מאד, אפילו קריטי, ואנחנו מאד מודים לך על כך.

אברהם פאר: אני מאד מודה לך.

אברהם פאר: גברת נעמי בלומנטל, אחריות רבה מוטלת על כתפיך, בהתחשב בזה ששר התשתיות זה אמנם אדם שכבר היה פעם שר התשתיות והוא לכאורה מכיר את המשרד - אפילו בנו בשבילו את המשרד הזה - נדמה לי שהוא עסוק בדברים אחרים, ולכן אני חושב שבנסיבות שנוצרו, עלייך מוטל היום הנטל להריץ את הפרויקט הזה הלאה.

אברהם פאר: בכל מקרה תקבלו החלטה - אם אתם מחליטים שהסיפור הזה נפל, אז הוא נפל - תבואו לפה, תגידו מה אתם רוצים, נעשה חוק אחר, אבל אל תמשכו את זה, אחרת באמת אנחנו פה נגרום נזקים קשים לכלכלה הישראלית באופן מיותר.

אברהם פאר: יש מספיק צרות גם בלי זה.

אברהם פאר: אני אומר לך, מבחינתי, אם תחליטו שצריך תיקוני חקיקה, אני אשב פה באופן רצוף ונעשה דבר חקיקה חדש.

אברהם פאר: העיכוב לא יהיה כאן.

אברהם פאר: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.