ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 441, 2002-03-26 11:15

אברהם פורז: האם היית ממליצה לאדם שקיבל קנס של כמה מאות שקלים וצבירה של 4 או 6 נקודות, ללכת לבית משפט?

אתי בנדר: כן.

אתי בנדר: יכול להיות שיש לו כבר מספר נקודות והמשמעות עתה תהיה, כי הוא יחויב בקורס.

חוה ראובני: תלויה ועומדת כרגע הצעת חוק אשר הוראתה לציין על גבי הדוחות גם את מספר הנקודות עבור העבירה הספציפית.

לאה ורון: מדוע אתם צריכים לחכות לחוק הזה?

אברהם פורז: הם לא מעונינים לעודד אנשים לכפור וללכת לבתי המשפט, כיוון שגם עכשיו ישנם המון תיקים.

אברהם פורז: בכל מקרה מזמנים רק אחרי שנתיים את אותו אדם כדי להציג את ההוכחות.

אתי בנדר: זה לא נכון, לא מזמנים רק אחרי שנתיים.

חוה ראובני: בשבוע שעבר הרצאתי בפני שופטי התעבורה בנושא הזה, והצגתי בפניהם את צו עבירות הקנס ומה צפוי.

חוה ראובני: הם תרעמו על כל שינוי משמעותי בשיטת הקנסות.

אברהם פורז: כתוצאה מזה שהרף של הניקוד ירד, יהיה יותר קל להודות בעבירה ולשלם את הקנס.

אברהם פורז: סעיף 47(ה)(2): "עקיפה או סטייה אחרי תמרור א30- לפני מפגש מסילת ברזל".

אברהם פורז: אני מציע להעביר את זה לניקוד גבוה יותר.

אברהם פורז: סעיף 48(א): "אי סטייה לימין או הגדלת המהירות כשהרכב נעקף".

אברהם פורז: האם זו לא זכותי להגביר את המהירות כאשר עוקפים אותי?

חוה ראובני: לא.

אברהם פורז: אם אני נוסע בכביש בו יש נתיב אחד לכל כיוון במהירות של 70 קמ"ש ומישהו מתחיל לעקוף אותי, אסור לי להגדיל את המהירות ל80- קמ"ש?

חוה ראובני: לא, כיוון שאז הוא לא יוכל להשלים את העקיפה.

אברהם פורז: אני חושב שלא ניתן להוכיח את העבירה הזו, ושאין כמעט דוחות בגין העבירה הזו.

אברהם פורז: סעיף 48(ב): "רכב עם מטען חורג שלא האט, לא ירד לשפת הכביש ולא עצר".

חוה ראובני: מדובר על משאיות שמזדחלות בדרך.

שלומית שמעון: בסעיף 48(ג) יש כיסוי להמשך.

אברהם פורז: מתי משאית כבדה צריכה לרדת לשוליים?

יפעת רווה: התקנה אומרת: "הנוהג ברכב מנועי שבשל מטענו , בשל שיפוע הדרך נאלץ לנסוע במהירות נמוכה שיש בה כדי לעכב כלי רכב ונוסעים מאחוריו, חייב להימין ולנסוע בשול הדרך כאשר השול מיוצב באספלט ופנוי, כדי לתת לכלי רכב מאחוריו אפשרות לעבור".

אברהם פורז: עכשיו אנו מגיעים לנושא של המהירות.

חוה ראובני: מספר סידורי 17 שייך לפה.

אברהם פורז: עד מהירות של 20 קמ"ש יותר מהמהירות המותרת בדרך עירונית, זה 4 נקודות.

אתי בנדר: אני חושבת שארבע נקודות זה הרבה.

חוה ראובני: המרחקים הם קצרים וזמני התגובה הם קצרים.

אברהם פורז: גם נסיעה במהירות 10 קמ"ש מעל המותר, זה כבר 20% מעל המותר.

אתי בנדר: האם העיקרון הזה של אי אכיפה עד 10 קמ"ש מעל המותר חל גם בדרך עירונית?

חוה ראובני: כן.

אתי בנדר: זאת אומרת שאנו מדברים על חריגה שבין 10 קמ"ש ל20- קמ"ש.

אברהם פורז: אני חושב כי הטוסטוס יכול לנסוע קצת יותר מהר.

נחום לנגנטל: האם ניתן להוסיף את הנושא של חנייה כפולה למשמעות של סעיף 21(ב)(1) וסעיף 21(ב)(3)?

אברהם פורז: אנו נוסיף נקודות על חנייה.

נחום לנגנטל: הם טוענים כי יש להם בעיה עם הרשויות המקומיות שגם הן אוכפות את הנושא של החנייה, והם לא מעונינים לתת ניקוד על חנייה בדרך עירונית.

נחום לנגנטל: כאשר נותנים לפקח שאין לו הכשרה משטרתית לתת ניקוד, זהו ערבוב תחומים.

נחום לנגנטל: אני מציע כי ייעשה שינוי בפקודה של סעיף 21(ב)(1), כדי שניתן יהיה לאכוף את הנושא הזה מעבר ליכולתו של פקח עירוני.

אברהם פורז: מדוע שהנקודות שפקח עירוני רושם לא יילקחו בחשבון?

נחום לנגנטל: אני בדעתך, כך תהיה חזית של החלטת ממשלה.

אברהם פורז: האם לא ניתן להטיל על השלטון המקומי חובה לדווח על דו”חות מסוג מסוים?

חוה ראובני: דוחות חנייה הם דוחות הדבקה על החלון, כאשר לא ידוע מי הנהג, מי העבריין ועל כן יש אפס נקודות.

אברהם פורז: העבריין הוא בעל הרכב בהעדר ידיעה אחרת.

משה בן זיקרי: מה קורה כאשר מדובר ברכב השייך לחברה?

נחום לנגנטל: מה שיקרה זו הפלייה.

נחום לנגנטל: במידה ותפס את אותו אדם שביצע את העבירה שוטר הוא יקבל נקודות, אך אם זהו פקח הוא לא יקבל נקודות.

אברהם פורז: לפי הגישה שלכם, כיוון שקשה לאכוף צריך לוותר לכולם.

חוה ראובני: אנו לא רוצים להעביר את הסמכויות האלה לרשויות המקומיות, כיוון שישנה בעיה של העברת מידע.

צבי יוזנט: הרשויות המקומיות כתבו לי כי הן מתנגדות לכל העניין הזה.

אברהם פורז: הן מתנגדות לזה כי הדבר היחידי שמעניין אותן זה הקנס.

שלומית שמעון: זו העבירה היחידה שנאכפת בהדבקה.

שלומית שמעון: כאשר אנו אוכפים על ידי מצלמה, אנו מצלמים את הרכב, מוציאים דו"ח, בודקים מיהו בעל הרכב, שולחים לו את הדו"ח, ולו יש הזדמנות לטעון כי מישהו אחר נהג ברכב כדי שהדו"ח לא יירשם על שמו.

שלומית שמעון: בשיטה של הרשויות המקומיות אדם מוצא דו"ח על החלון ללא שם.

אברהם פורז: ניתן לשנות את הנורמה הזו.

יפעת רווה: המדינה מכירה במסירה הזו כמסירה לגיטימית, זה מוכר בסדר הדין הפלילי כאמצעי לגיטימי.

אברהם פורז: אם אתם מכירים במשהו שניתן לעשות אותו על ידי מצלמה, ניתן לעשות זאת גם על ידי דו"ח.

שלומית שמעון: יש הבדל מהותי בין שני הדברים.

שלומית שמעון: באכיפה על ידי מצלמה, אנו שולחים דו"ח לבן אדם אשר יכול להתגונן.

שלומית שמעון: במצב של הדבקת הדו"ח על הרכב, לוקח האדם שנהג ברכב את הדו"ח ומשלם אותו.

שלומית שמעון: כיצד אנו יודעים מי שילם את הדו"ח?

שלומית שמעון: כיצד אנו יכולים להצמיד לו הרשעה?

אברהם פורז: לדעתי, צריך לשנות את השיטה.

אברהם פורז: הרשות המקומית צריכה לדווח למשטרה על כל כלי הרכב שרשמו להם דוחות כאלה, ובשלב של הניקוד המערכת תודיע לאותו אדם על הניקוד שהצטבר ותבקש לשמוע את טענותיו.

שלומית שמעון: זה ייצור בעיה גדולה למשטרת ישראל.

חוה ראובני: אנו לא מעונינים לקבוע משהו שעלול לגרום בעיות רבות.

אברהם פורז: למשטרה מותר לרשום דוחות של עבירות חנייה?

חוה ראובני: מותר לה לעשות זאת, אך מי שעושה את זה בפועל הן הרשויות המקומיות.

אברהם פורז: מדוע שהממשלה לא תתחיל לאכוף עבירות כאלה?

נחום לנגנטל: אני מציע כי העניין של החנייה הכפולה ייכנס לתוך סעיף 21(ב)(3): "הפרעה או עיכוב תנועה".

אברהם פורז: מה קורה כאשר אדם חונה בתחנת אוטובוס בחנייה כפולה?

משה בן זיקרי: זה הסעיף בו משתמשים השוטרים.

נחום לנגנטל: אדוני היו"ר, הפתרון שאתה מציע הוא פתרון יותר מדי גדול וטוב, ועד שיתחילו לפעול על פיו זה ייקח המון זמן.

נחום לנגנטל: אני חושב כי צריך לתת הנחיה למשטרה לאכוף את העבירות האלה במסגרת של סעיף 21(ב)(3).

נחום לנגנטל: הבעיה של האוטובוסים העוצרים באמצע הכביש יוצרת תאונות דרכים רבות.

נחום לנגנטל: כאשר האוטובוס לא מגיע קרוב למדרכה, כיצד יוכלו נכים ומוגבלים להסתדר?

אברהם פורז: יש לפני התכתבות עם עדה וייס בנושא של תקנה הקובעת זכות קדימה לאוטובוס ביציאה מן התחנה.

אברהם פורז: אני ראיתי כבר נוסח של תקנה שהוצאה בנושא הזה.

אברהם פורז: אני מבין את נהג האוטובוס שלא נכנס לשטח התחנה, כיוון שברגע שהוא נכנס לשם, הוא לא יכול לצאת.

אברהם פורז: אנו קובעים עכשיו ארבע נקודות לאדם אשר לא נתן זכות קדימה לאוטובוס.

חוה ראובני: אם אין עדיין תקנה כזו, לא ניתן לקבוע ניקוד עליה.

אברהם פורז: אני מציע גם לקבוע ארבע נקודות לנהג אוטובוס אשר לא אוסף ומוריד נוסעים משטח התחנה.

חוה ראובני: אני חושבת שיש תקנה כזו, אני אבדוק זאת.

אברהם פורז: ישנם המון מצבים בהם אוטובוס עוצר לנוסעים באמצע הכביש ועוצר את כל התנועה.

אברהם פורז: אתי, אני מבקש שתבדקי עם גורמים במשרד התחבורה על שתי התקנות האלה.

אברהם פורז: אני מנהל איתם דיאלוג בנושא הזה במשך שנה.

אתי בנדר: כל עוד אין תקנה אשר מחייבת זכות קדימה לנהג אוטובוס, לא ניתן גם לאשר את הניקוד על העבירה הזו.

אתי בנדר: זה יצטרך לבוא כתיקון גם לתקנות האלה.

אברהם פורז: יכול להיות שצריכות להיות שתי תקנות.

אברהם פורז: תקנה אחת לגבי זכות הקדימה לנהג אוטובוס, ותקנה נוספת אשר מתייחסת לניקוד על עבירה זו.

נחום לנגנטל: אלכס לנגר בעד חלוקת רשיונות נהיגה רנדומאלית.

אברהם פורז: הוא טען כי האוטובוס יכול לעיתים לצאת בחופזה ממקומו ולקפח זכות דרך של נהג העובר.

אברהם פורז: אנו אמרנו כי זה לא יהיה אוטומטי, אלא בכפוף לתנאי הדרך העירונית.

נחום לנגנטל: אנו העברנו הצעת חוק שנוגעת למקרה בו מישהו מסיע 25 אנשים בטרנזיט.

נחום לנגנטל: הבעיה כרגע היא כי הדין של כל הח'פרים הוא בברירת קנס.

אברהם פורז: האם אתה מעונין שנכניס את העניין הזה לשיטת הניקוד?

נחום לנגנטל: לא.

נחום לנגנטל: אני מעונין שבעניין הזה יפסוק בית משפט.

נחום לנגנטל: כולם בממשלה בעד זה.

אברהם פורז: זו לא עבירת תנועה, זו עבירה מסוג אחר.

משה בן זיקרי: כדי שנוכל במקרה כזה להשבית את הרכב של אותו אדם לשלושים יום, אנו צריכים שזה יכנס לסעיף של השבתה.

אברהם פורז: אין בעיה, אנו נשבית לכם את זה.

חוה ראובני: אנו מדברים על תקנה 84(ה).

חוה ראובני: צריך להוסיף: "למעט תקנות משנה ב ו-ה.

חוה ראובני: את תקנה 85(א)(1) או (3) יש למחוק לגמרי זה לא יהיה בצו ובעבירות קנס אלא זה יהיה משפט.

אתי בנדר: אני חושבת כי ראוי לאשר את צו התעבורה.

אתי בנדר: כיוון שלא יצרנו קורלאציה חד משמעית בין הנקודות לבין הקנסות, אין סיבה לעכב את העניין.

אברהם פורז: אנו נעשה כעת הפסקה בדיון על שיטת הניקוד, ואנו נעבור לדון בצו התעבורה, עבירות קנס.

אברהם פורז: העברות מדורגות לחמש דרגות, כאשר הדרגה הנמוכה היא קנס של 100 שקלים, והדרגה הגבוהה היא קנס על סך של 1,000 שקלים.

חוה ראובני: ישנן כמה טעויות סופר שאנו רוצים לתקן.

חוה ראובני: במספר סידורי 22 דרגת הקנס צריכה להיות ב'.

חוה ראובני: במספר סידורי 25, חל שינוי בתקנה 27, תקנת משנה ג' שמופיעה פה הפכה להיות ד'.

אברהם פורז: למה הכוונה כאשר אתם מציינים: "ליקוי לא חמור"?

צבי יוזנט: ליקוי שאינו מסוכן.

צבי יוזנט: מורידים את הרכב מהכביש כדי שייגש לתיקון במוסך, אך לא גוררים אותו.

אברהם פורז: האם על ליקוי שניתן להמשיך ולנסוע איתו זמן מה, לא מספיק לקבוע קנס על סך 250 שקלים?

צבי יוזנט: לא.

צבי יוזנט: אנו בודקים באמצעות הניידות שלנו 30,000 כלי רכב, ואנו מגלים כי מצב התחזוקה של הרכבים אינו טוב.

אתי בנדר: מר יוזנט, תן לנו דוגמאות לליקוי שאינו חמור.

אברהם פורז: הכוונה לליקויים כמו חופש בתפוחים.

אתי בנדר: זה מסוג העבירות הטכניות.

אתי בנדר: אנשים לא תמיד מודעים לליקוים האלה.

אתי בנדר: יש בנושא הזה כמה פסקי דין.

אתי בנדר: מדובר באחריות קפידה, ועל כן שואלים מה קורה כאשר אנשים לא מודעים.

משה בן זיקרי: אנו במקרים האלה החלטנו לא להוריד רכב כזה מהכביש.

משה בן זיקרי: אני גם חושב כי הקנס הסביר הוא על סך של 250 שקלים בלבד.

צבי יוזנט: בסדר, אנו מסכימים כי עבירה זו תדורג בדרגת קנס ב', 250 שקלים.

חוה ראובני: ישנה טעות סופר נוספת.

חוה ראובני: בתקנה 85(א)(5) צריך להיות כתוב: "כשהמשקל הכולל של הרכב מגיע מעל 10% ולא יותר מ24.99%- מעל המותר".

אברהם פורז: האם כאשר המשקל הכולל של הרכב מגיע עד 10% מהמותר, דרוג הקנס הוא ג'?

צבי יוזנט: כן.

אברהם פורז: אני בעד זה.

אברהם פורז: אני נגד עומס יתר שגורם נזק לכבישים.

צבי יוזנט: בדו"ח מבקר המדינה כתוב במפורש כי משקל יתר של עד 25% מהמותר, גורם נזק גדול לכבישים.

אברהם פורז: עומס היתר מקטין גם מרחקי בלימה וגם גורם שחיקה לכבישים.

אברהם פורז: זו עבירה כלכלית.

יפעת רווה: אני רוצה לדון בנושא נוסף.

יפעת רווה: יש הרבה רשויות מקומיות שאת הנושא של חנייה על המדרכה אוכפות באמצעות חוק שמירת הניקיון.

יפעת רווה: הם מטילים קנס של 490 שקלים, וכך עוקפים את כל הפעולות שלנו.

יפעת רווה: אנו פנינו אליהם ואמרנו כי זה לא ראוי בעינינו.

יפעת רווה: בית המשפט אומנם אמר כי זה לא ראוי, אך הוא אפשר את זה.

יפעת רווה: כיוון שבית המשפט לא פסל את העניין הזה, ואנו לא יכולים להגיד כי זה לא חוקי, אנו צריכים לתת להם כלי חלופי שהוא חד-משמעי ומספיק טוב, כדי שלא ימשיכו לאכוף את הנושא הזה בצורה הזו.

יפעת רווה: פה נקבע כי אם אדם משאיר רווח של מעל מטר עשרים הקנס יעמוד על 100 שקלים, ואם הוא ישאיר מרווח שהוא פחות מכך, הקנס יהיה פחות מ100- שקל.

אברהם פורז: איך אוכפים את זה שאסור להחנות על המדרכה מעל 40 סנטימטר?

יפעת רווה: קודם כל לא אוכפים זאת.

אברהם פורז: האם הפקח צריך להסתובב עם מטר?

יפעת רווה: הפקח יכול להסתובב עם מטר, אך זה יגרום טענות רבות מפי אנשים אשר יטענו כי הם השאירו פחות או יותר ממאה עשרים סנטימטר, ולא תהיה שום דרך לבדוק את זה.

יפעת רווה: אני מציעה כי הקנס על כל העבירות האלה של חנייה על מדרכה, יהיה על סך של 250 שקלים.

אברהם פורז: מה קורה במצב בו מישהו חונה על המדרכה כדי לאפשר למכונית הזבל לעבור בבוקר?

אברהם פורז: יש הרבה מקומות בארץ בהם אנשים חונים עם שני גלגלים על המדרכה כדי לאפשר לרחוב להיות יותר רחב.

יפעת רווה: יש מקומות בתל-אביב בהם יש סימון כזה, אבל במקומות שאין סימון אסור לעשות זאת, כיוון שאז אנשים עם כסאות גלגלים לא יוכלו לעבור שם.

יפעת רווה: היה בג"ץ של נכים נגד עיריית תל-אביב, שם הם טענו כי עיריית תל-אביב מסמנת יותר מדי מקומות על המדרכה המותרים לחנייה.

אברהם פורז: אנו צריכים לחשוב על טובת הציבור.

אברהם פורז: טובת הציבור היא שכן יחנו על המדרכות.

יפעת רווה: תלוי על טובת איזה ציבור אתה מדבר.

אברהם פורז: ציבור הנכים הוא לא הרוב במדינה, יש גם אנשים אחרים.

אברהם פורז: אני לא חושב שאנו צריכים ליצור מצב בו ברחובות קטנים וצרים לא יהיה מעבר למשאית.

אברהם פורז: אנשים לא חונים על המדרכה כי הם רוצים, הם מודעים לכך כי זה מזיק לרכב.

יפעת רווה: הפתרון לזה הוא על ידי הסימונים על המדרכה.

יפעת רווה: הקביעה של מטר עשרים היא לא זו אשר תפתור את הבעיה.

אתי בנדר: אני מציעה כי העירייה תסמן את המרחק של מטר עשרים במקומות בהם המדרכות רחבות.

נחום לנגנטל: יפעת, האם קנס אחיד של 250 שקל יפתור לדעתך את הבעיה?

יפעת רווה: כן.

אברהם פורז: האם ניתן להוסיף תקנה אשר תאמר כי חנייה עם שני גלגלים על המדרכה במקום בו החנייה מותרת תגרור קנס של 100 שקלים?

יפעת רווה: חנייה שאיננה מפריעה למעבר היא חנייה מותרת.

אתי בנדר: זה לא נכון.

אברהם פורז: אני צריך בין שני דברים רעים לבחור את הרע פחות.

אברהם פורז: אני ראיתי כי גם במדינות נאורות בעולם חונים על המדרכות.

יפעת רווה: אני אומרת כי אם לא נפעל בהתאם להצעה שלי, מה שיקרה זה שהרשויות המקומיות יאכפו את התופעה הזו על ידי הטלת קנס על סך של 500 שקלים.

אברהם פורז: אני רוצה למצוא פתרון מאוזן.

אברהם פורז: אני רוצה כי באותם מקרים בהם החנייה מותרת, אך מחנים עם שני גלגלים על המדרכה, תיקבע עבירה מינימלית, כדי לא לעודד את העיריות לכתוב דוחות.

יפעת רווה: הרעיון הוא לאפשר מעבר של הלכי רגל.

אברהם פורז: בואי נניח כי ישנו מקום בו רוחבה של המדרכה הוא שני מטר.

אברהם פורז: אדם מחנה את רכבו עם שני גלגלים על המדרכה הזו, כיוון שהכביש צר והוא חושש כי יפגעו ברכבו החדש.

יפעת רווה: אני חושבת כי הרע במיעוטו הוא להשאיר את ההרשאה לחנייה עם שני גלגלים על המדרכה ובלבד שיישאר מרווח של מטר עשרים להלכי רגל.

אברהם פורז: ברגע שאנו נאשר את התקנות האלה, אני לא יודע אם תחזרו לכאן שוב.

אברהם פורז: אני רוצה להשאיר אתכם עם גבנון כדי שתהיה לכם סיבה לחזור לכאן שוב.

אברהם פורז: אני רוצה שאתם תחזרו אלי עם תקנה שאומרת כי הקנס על חנייה במדרכה הוא 250 שקל, אך אם מדובר על חנייה עם שני גלגלים על המדרכה במקום המותר לחנייה ועדיין נותר מעבר של מטר ועשרים להלכי רגל, הקנס שייקבע הוא על סך 100 שקלים בלבד.

חוה ראובני: אם כך אנו לא זקוקים לתקנה נוספת, ניתן לכתוב את זה בצו עצמו.

אתי בנדר: את כל תקנה 72(א) אתה מעביר לב'.

אברהם פורז: אני הייתי ממליץ לרשויות לא לתת קנס בכלל במקרים כאלה.

יפעת רווה: את מספר סידורי 103 הייתי מתקנת ואומרת: " בלא הותרת מעבר של 120 ס"מ, למעט המפורט להלן".

יפעת רווה: את מספר סידורי 104, הייתי מתקנת ואומרת: "בהותרת מעבר של 120 ס"מ לפחות וכאשר רק שני גלגלים נמצאים על המדרכה ונותר מעבר של 120 ס"מ לפחות".

אברהם פורז: אני מציע שנקבע מעבר של מטר אחד.

אתי בנדר: נציג הנכים היה כאן באחת הישיבות, ואמר כי ישנם כסאות גלגלים הרחבים יותר ממטר, ועל כן צריך להשאיר מרחב מעבר גדול יותר.

אברהם פורז: צריך למצוא את האיזון בין ציבור הנכים לשאר האוכלוסייה.

אברהם פורז: רוחבו של כיסא גלגלים לא יכול להיות יותר ממטר, כיוון שאחרת הוא לא יוכל לעבור בפתח של דלת.

יפעת רווה: מספר סידורי 104 יהיה מנוסח כך: "חנייה כאשר רק שני גלגלים על המדרכה כאשר נותר מעבר של מטר ואין איסור חנייה מסיבה אחרת".

אתי בנדר: צריך להבהיר את העניין של האיסור.

אתי בנדר: במדרכה רגילה ברשות מקומית, אם אין תמרור המתיר חנייה, אסור לחנות.

חוה ראובני: הכוונה היא למקום בכביש המותר לחנייה.

אתי בנדר: אני רוצה לוודא כי מבחינת המהות זה לא יחול על חנייה במקום שאין איסור מפורש לחנייה.

אתי בנדר: האיסור נובע רק מזה שאין תמרור או סימון בדרך המאפשר חנייה.

אברהם פורז: העבירה היא בעצם החנייה על המדרכה.

אברהם פורז: אם ארבעת הגלגלים היו מוצבים על הכביש באותו מקום ממש הכל היה תקין.

יפעת רווה: התיקון הוא גם בצו עצמו וגם בחלק ג'.

אברהם פורז: כמה זמן אתם צריכים לתחילה של התקנות?

שלומית שמעון: אנו צריכים זמן לשנות את התקנות במחשב וכן להכין חוברות נוסחי אישור חדשות לשוטרים.

משה בן זיקרי: אנו זקוקים לחצי שנה.

יפעת רווה: חצי שנה מיום הפרסום.

אברהם פורז: נקבע את תאריך התחילה לראשון באוקטובר.

אברהם פורז: מר יוזנט, אני מבקש ממך לבדוק שוב את העניין של התקנות אשר נוגעות לנושא של זכות קדימה לאוטובוסים.

אברהם פורז: התקנה נוסחה כך שלאוטובוס אין זכות קדימה, אלא מי שמתקרב חייב לתת לו זכות קדימה.

משה בן זיקרי: האם אתה מדבר על דרכים עירוניות או על דרכים בינעירוניות?

אברהם פורז: אני מדבר רק על דרכים עירוניות.

משה בן זיקרי: חייבת להיות גם הגבלת מהירות.

אברהם פורז: אנו נקבע כי התקנה הזו תחול בדרכים עירוניות כאשר המהירות תהיה עד 50 קמ"ש.

אברהם פורז: אני השתכנעתי כבר, כי אין קורלאציה בין עבירות תנועה לבין תאונות דרכים.

אברהם פורז: אני חושב כי אדם יכול להיות מעורב בתאונת דרכים חמורה מבלי שתהיה לו אף הרשעה.

אברהם פורז: יכול להיות שהוא נרדם על ההגה.

נחום לנגנטל: כל התיאוריות הקרימינולוגיות החדשות טוענות כך.

נחום לנגנטל: למרות זאת באמירה שלך אתה מזמין לא לאכוף את החוק.

אברהם פורז: אכיפה של תקנות התעבורה מעבר לשאלת התאונות, היא חלק מנורמת התנהגות.

צבי יוזנט: רוב התאונות נובעות מחוסר דרך ארץ.

אברהם פורז: ישנן הרבה תאונות אשר קורות כיוון שהנהג נהג במהירות מופרזת ובפראות, אך יש גם המון תאונות הנובעות מחוסר מיומנות נהיגה, הרדמות, חוסר ריכוז וכו'.

אברהם פורז: צודקים כל המומחים הטוענים כי צריך לחקור את התאונות בלי נפגעים.

אברהם פורז: אם היו חוקרים את הנושא הזה לעומק, היינו מאתרים קבוצה של נהגים בעיתים מאוד, ומוצאים כי זה שהתאונה נגמרה בלי נפגעים זה עניין של מזל בלבד.

אברהם פורז: לו היתה לי שליטה על דרכי המשטרה הייתי משקיע משאבים רבים יותר בחקירת תאונות ללא נפגעים.

משה בן זיקרי: האם אתה מתכוון שזה ייעשה בסידור פנימי של המשטרה.

משה בן זיקרי: אנו מותקפים כי אנו לא חוקרים בצורה טובה, את המקרים שאנו חוקרים.

משה בן זיקרי: האם עכשיו אנו מותקפים גם על מה שאנו לא חוקרים?

אברהם פורז: אני מודע לבעייתיות עם חברת הביטוח.

אברהם פורז: במקרה של תאונה קשה בצומת דרכים אשר נגמרה ללא נפגעים, אתם צריכים לחקור, ולראות מי לא נתן זכות קדימה.

משה בן זיקרי: אנו מטפלים בנושאים כאלה.

אברהם פורז: אם זה היה תלוי בי הייתי מחייב את חברות הביטוח להעביר לכם נתונים גם על תאונות ללא נפגעים כדי שאתם תחקרו זאת.

משה בן זיקרי: יש לנו עשרות מקרים בהם אנו דרשנו את האינפורמציה הזו והם לא היו מכנים לתת לנו אותה.

אברהם פורז: ישנם אנשים שיש להם בעיות של הפרעות שינה.

אברהם פורז: אנשים כאלה צריך לאסור עליהם את הנהיגה.

נחום לנגנטל: יש אנשים שיש להם בעיה של נמנמת.

נחום לנגנטל: הם צריכים לקחת כדור מסוים ואם הם לא עושים זאת, הם מנמנמים כתוצאה ממצבם.

נחום לנגנטל: לא ניתן להוריד אותם לגמרי מהכביש, כי הם לא עוברים את הסף של אפילפסיה שכתוצאה ממנה הם נפלטים לגמרי מהמערכת.

נחום לנגנטל: הם צריכים לקחת כדור יקר שאינו כלול בסל התרופות.

צבי יוזנט: אנו קיבלנו תלונות על בוחן שנרדם במהלך הטסט.

צבי יוזנט: אנו שלחנו אותו לוועדה רפואית ושם קבעו כי הוא חייב להפסיק לבחון תלמידים במבחני נהיגה.

משה בן זיקרי: השבוע נהג חולה אפילפסיה דרס למוות אישה שישבה בתוך תחנת האוטובוס.

אברהם פורז: תודה רבה, הישיבה נעולה.