ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 407, 2002-01-16 09:00

אברהם פורז: שלום לכולם.

אברהם פורז: על סדר היום צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (יבוא רכב ומתן שירותים לרכב) (תיקון).

אברהם פורז: זוהי ישיבה שנייה בעניין זה.

אברהם פורז: בישיבה הקודמת הוגשו לנו השינויים שמשרד התחבורה ביקש להכניס בצו.

אברהם פורז: הוועדה חשבה אז שזה איננו מרחיק לכת דיו, והוחלט להזמין לכאן את מר נויבך, שעמד בראש ועדת משנה של ועדה שבחנה את הנושא.

צבי יוזנט: אני מבקש להציג את הנושא בקצרה.

צבי יוזנט: בוועדה היו נציגי משרד התחבורה, האגף התקציבים במשרד האוצר, מנהלת אגף הרכב, הממונה על הגנת הצרכן במשרד המסחר והתעשייה, יו"ר המועצה הישראלית לצרכנות, מר אמנון נויבך כנציג ציבור, הרשות הלאומית, אגף המכס והמע"מ ומנהל הכנסות המדינה.

צבי יוזנט: אני הייתי היו"ר.

צבי יוזנט: בעצם נכחו כאן כל נציגי הממשלה, וכל מי שמעורב בייבוא רכב.

צבי יוזנט: הוועדה שמעה גם את איגוד יבואני הרכב, הרשות לשיתוף פעולה תעשייתי, חברת "אוטו ליין", המשרד לאיכות הסביבה, התאחדות הסוחרים, איגוד לשכות המסחר, איגוד המוסכים, איגוד יבואני רכב דו-גלגלי, חטיבת הצמיגים.

צבי יוזנט: כל מי שרצה להופיע שטח לפני הוועדה את כל טענותיו.

צבי יוזנט: מינינו שני צוותי משנה.

צבי יוזנט: האחד, בראשותו של מר נויבך, שנוכח כאן, נועד לבחון את ביטול החיוב בקשר ישיר בין היבואן ליצרן, וכן לבחון אפשרות לממש את הסדר האחריות ללא הטלת חובה להתקשר עם היצרן.

צבי יוזנט: צוות משנה אחר, בראשותו של צבי רמות, שהיה בעבר יו"ר המועצה לצרכנות, עסק בצמצום המגבלה לרמות מלאי של חלפים וקביעת הרמה הנדרשת, בדיקת ביטול החיוב של החזקת מוסך מרכזי בבעלות היבואן, וכן קביעת סף כניסה ליבואן חדש כשווה ערך.

צבי יוזנט: כמובן שבדקנו מה קורה בשוק האירופי המשותף.

צבי יוזנט: עד שהוועדה דנה בדברים הממשלה לא אישרה בתקנה את קיומו של יבואן מקביל.

צבי יוזנט: גם אם היצרן רצה בכך, זה לא היה אפשרי על פי החוק.

אברהם פורז: לא ייתכן שיהיו שני נציגים ליצרן?

צבי יוזנט: לא, כך נכתב בתקנות.

צבי יוזנט: נדרש יבואן בלעדי למדינת ישראל.

צבי יוזנט: יבואן מקביל לא היה יכול להיכנס לשוק.

צבי יוזנט: כך היה, לפי צו הפיקוח על שירותים.

אברהם פורז: אינני יודע אם זה עומד במגבלות של חוק יסוד: חופש העיסוק.

צבי יוזנט: עובדה שעד היום החוק הזה תקף, ולכן הוועדה ראתה לנכון לשנות את המצב.

צבי יוזנט: קודם כל הוועדה החליטה, בדעת כולם, שהממשלה איננה צריכה להתערב בשוק הזה.

צבי יוזנט: יש להסיר את המגבלה: שהשוק יהיה חופשי ושהמדינה לא תחייב יבואן בלעדי.

אברהם פורז: טוב, זה מבוטל בכל מקרה, איש איננו חולק על כך.

אברהם פורז: אם היבואן רוצה למנות שני יבואנים – זאת זכותו.

צבי יוזנט: היום זה עדיין בלתי אפשרי.

צבי יוזנט: השינוי השני שעשינו בעקבות הישיבה הראשונה בוועדת הכלכלה, ובהמלצתו של הממונה על הגבלים עסקיים, הוא ביטול סעיף שלפיו ייחתם חוזה בלעדי.

צבי יוזנט: נאסור בחקיקה שייחתם חוזה בלעדי עם יצרנים.

צבי יוזנט: היבואן לא יוכל לחתום עוד על חוזה שכזה.

אברהם פורז: זה יהיה הגבל עסקי?

צבי יוזנט: לא.

צבי יוזנט: לא יהיה אפשר לחתום על חוזה בלעדי, והיבואן יהיה חייב לחתום על חוזה רגיל.

צבי יוזנט: כי לכאורה, אם חותמים על חוזה בלעדי, שום יבואן אחר איננו יכול להיכנס לשוק.

צבי יוזנט: לכן הסכמתי לשינוי הזה.

צבי יוזנט: ניסינו להוריד כמה מגבלות, כדי שלא יטענו שמותר לחתום על חוזה בלעדי – וכך תהיה בלעדיות.

אברהם פורז: ייתכן שיבואן יהיה יבואן בלעדי לישראל, אבל במקומות אחרים ייבא עוד כלי רכב.

אברהם פורז: אגב, זה מרחיק לכת לכיוון ההפוך.

אברהם פורז: מדוע אסור לחתום על חוזה בלעדי?

אברהם פורז: למה אסור ליצרן להחליט שהוא רוצה רק סוכן אחד בארץ?

אביהו בן נון: הכוונה היא שאסור להכריח את היצרן לבלעדיות.

אביהו בן נון: יש לו חופש בחירה.

אברהם פורז: כלומר, מותר לחתום על חוזים משני הסוגים?

צבי יוזנט: לא.

צבי יוזנט: אני מבהיר שאנחנו רוצים לאסור חוזה בלעדי.

צבי יוזנט: הממונה על הגבלים עסקיים אמר שלדעתו במצב החוקי היום יש הגבל עסקי, והוא מבקש לבטלו.

אברהם פורז: אני מסכים שזהו הגבל עסקי, וכנראה שהוא אסור מכוח חוק ההגבלים, אבל האם ראוי לכתוב זאת בצו?

צבי יוזנט: כן, כך לדעתו של הממונה.

דורון שופן: אני נציג הממונה על הגבלים עסקיים.

דורון שופן: כעיקרון אני חושב שאפשר לכתוב את הדרישה הזאת בצו, אבל נבדוק זאת.

צבי יוזנט: בוועדה נתנו את הדעת גם על אחריות היצרן.

צבי יוזנט: היום יש אחריות יצרן מקורית ויש אחריות שהיבואן קונה או יוצר בעצמו.

אברהם פורז: יש היום חובת אחריות סטטוטורית, של שנה?

צבי יוזנט: כן.

צבי יוזנט: ליבואנים חדשים נקבעה אחריות של שנתיים, בצו החדש.

חוה בן ארי: עד שנת 1991 לא התערבנו בצו.

חוה בן ארי: בשנת 1991, בגלל מלחמת המפרץ, ביטול החרם ופתיחת מזרח אירופה, נקבע שסף הכניסה בצו שהסדיר את נושא היבוא הוא שנתיים אחריות.

חוה בן ארי: כלומר, כל מי שנכנס לשוק אחרי שנת 1991, צריך לתת לצרכן אחריות של שנתיים.

חוה בן ארי: היבואנים שנותנים היום שנת אחריות אחת פעלו בשוק עוד לפני שנת 1991.

חוה בן ארי: לא יכולנו לשנות את התנאים לגביהם.

צבי יוזנט: במכוניות הגרמניות, דווקא BMW ופולקסווגן ואודי, יש אחריות לשנה.

צבי יוזנט: לכל היתר ניתנת לגביהן אחריות של שנתיים, והיום מדברים גם על שלוש שנים.

צבי יוזנט: בנושא הזה קבענו מינימום להגנת הצרכן.

צבי יוזנט: היו לנו בעיות.

צבי יוזנט: היום התחרות גדולה ובעצם אין בעיה, כי יש גם יבואנים שנותנים אחריות לארבע שנים.

צבי יוזנט: רק יבואני המכוניות הגרמניות ממשיכים לתת שנת אחריות אחת, וכן וולוו.

צבי יוזנט: אין הרבה יבואנים כאלה.

צבי יוזנט: אני הייתי רוצה ליישר קו ולקבוע מינימום של שנתיים לכולם.

צבי יוזנט: עלינו להגן על הצרכנים, ולדעתי ברוב השוק היום ניתנות שלוש או ארבע שנות אחריות, ולכן אחריות של שנתיים איננה גזרה שאי-אפשר לעמוד בה.

אברהם פורז: אני מציע לצאת מנקודת הנחה שיימצא מודל של יבוא מקביל.

אברהם פורז: האם יבואן מקביל שקנה מלאי מכוניות בעולם שלא דרך היבואן הישראלי, וצריך להתחייב לתת אחריות לשנתיים, יוכל למכור את המכוניות?

אברהם פורז: הרי אפשר לבצע כאלה חסמים לכניסה שבסופו של דבר מגיעים לאותה תוצאה כמו היום, אבל בדרך אלגנטית.

צבי יוזנט: אבל הדרישה למתן שנתיים אחריות קיימת כבר הרבה שנים.

אברהם פורז: נניח שאדם מצא 1,000 מכוניות מסוימות באירופה – כי מישהו, "דילר", נתקע עם מכוניות במלאי.

אברהם פורז: האדם הזה מתקשר עם מוסך ונותן שנתיים אחריות, בהתחייבות חוזית.

אברהם פורז: האם המצב הזה עונה על דרישות הצו?

צבי יוזנט: לא, זה לא עונה על הדרישה.

צבי יוזנט: האחריות הנדרשת היא אחריות של היצרן.

אברהם פורז: מדוע היבואן איננו יכול לתת אחריות?

צבי יוזנט: אני מבקש לסיים את דבריי כדי להבהיר את הדברים: קבענו שמה שהיצרן מעביר ליבואן, הוא חייב להעביר לצרכן.

צבי יוזנט: היו מקרים שמצאנו שהאחריות קוצצה.

צבי יוזנט: אנחנו יכולים לבדוק זאת כי יש בידינו האחריות המקוריות.

אברהם פורז: האם זהו תפקידה של המדינה, להתערב בכך?

יצחק וקנין: יש לקבוע רף מינימלי.

אברהם פורז: אפשר לקבוע שעל היבואן לתת אחריות לפרק זמן מסוים, אבל מה החשיבות של סוג האחריות שהוא קיבל?

צבי יוזנט: ח"כ פורז מבין במכוניות, והוא יודע שאפשר לתת אחריות למרכיבים מסוימים, ולא לכל שאר המרכיבים.

צבי יוזנט: במצב כזה כל כניסה למוסך תעלה אלפי שקלים.

צבי יוזנט: הוועדה רצתה ליצור מצב הפוך.

אברהם פורז: אבל אם בעל המכונית קנה אותה מאוד בזול, אולי זה משתלם.

צבי יוזנט: קיבלנו הרבה תלונות על יבואנים שהאריכו את האחריות בעצמם, אבל ביצעו שינויים לעומת האחריות המקורית.

צבי יוזנט: לכן קבענו שעל הלקוח להחליט האם הוא מעוניין באחריות מקורית עם אחריות שהוארכה, או שהוא איננו רוצה זאת.

צבי יוזנט: הטענה של חלק מהנציגים הייתה שבכך שמאריכים את האחריות ל4-3- שנים, בעצם קושרים את הצרכן לרשת מוסכי השירות של היבואן – כי אם הצרכן יפנה לכל מוסך אחר האחריות תפוג.

צבי יוזנט: לכן קבענו שאחריות היצרן היא כפי שהיצרן קבע, ועל הצרכן להחליט האם הוא מעוניין בכל מה שמעבר לכך.

צבי יוזנט: הנושא השלישי שנקבע בוועדה: הוחלט שלא לקבוע את רמות מלאי החלקים, אלא קבענו בתוך איזה פרק זמן יש לספק את החלקים.

צבי יוזנט: קבענו שיש לספק חלקים עד שבע שנים מיום מכירת המוצר, וכן קבענו שההספקה צריכה להיות בתוך שבעה ימים.

צבי יוזנט: לא קבענו כמה חלקים יש להחזיק במלאי.

אברהם פורז: היום אין בעיה כזאת, בגלל חברות השליחויות הבין-לאומיות.

צבי יוזנט: אם מועדי ההספקה של היבואן קרובים, בוודאי שהמלאי שלו יקטן ולהפך.

צבי יוזנט: היבואן יצטרך לכלכל את מעשיו כך שיעמוד בדרישות, ואנחנו לא נדרוש בצו כמות מסוימת של מלאי.

צבי יוזנט: המלצנו לבטל את הפיקוח על חלפים.

צבי יוזנט: כמו כן נקבעה רשת מוסכים מינימלית – ארבעה מוסכי שירות, שאינם בהכרח בבעלותו של היבואן.

צבי יוזנט: את נושא הבעלות על המוסך הורדנו, והיו על כך ויכוחים שנים רבות.

צבי יוזנט: בעבר לא היו מוסכי שירות, והיום זה התמסד – ולכן זה עוזר.

צבי יוזנט: למי שאין מוסך בבעלותו נקבעו התחייבויות שונות: ערבות בנקאית שתבטיח, שאם היבואן פשט רגל או הפסיק את העסק, הצרכן לא ייפגע ויהיה אפשר לחלט את הערבות.

צבי יוזנט: כאמור, מי שיש לו מוסך מרכזי בבעלותו לא יצטרך להפקיד ערבות.

אברהם פורז: האם אפשר לבדוק האם המוסך איננו משועבד לבנק כנגד הלוואות?

צבי יוזנט: בוודאי, אנחנו עושים זאת מדי יום.

חוה בן ארי: יש לנו מעקב אחת לחצי שנה.

חוה בן ארי: בודקים את הנסח בטאבו.

אברהם פורז: יש כאן עודף התערבות של המדינה, לא?

צבי יוזנט: והפסקנו את זה.

צבי יוזנט: לא רצינו את זה, אלא ערבות בנקאית שאפשר לחלט לטובת הצרכן אם יש צורך בכך.

אברהם פורז: הכי הגיוני לקבוע שכל אחד נדרש לתת ערבות בנקאית.

אברהם פורז: מדוע צריך לבדוק נסחים בטאבו?

צבי יוזנט: אבל אם היבואן לא רוצה לתת ערבות, ויש לו מוסך בבעלותו – לא נכריח אותו להפקיד ערבות.

צבי יוזנט: הערבות תהיה על סך 4 מיליון ש"ח, לזכות משרד התחבורה.

צבי יוזנט: כל עוד ליבואן יהיה רשיון יבוא בתוקף, ולא יהיה לו מוסך מרכזי בבעלותו, הוא יצטרך להפקיד את הערבות.

צבי יוזנט: הסכום יעודכן אחת לשנה.

צבי יוזנט: אני מבהיר שיש חובה שיהיה מוסך מרכזי, אבל אין חובה שהמוסך יהיה בבעלותו של היבואן.

צבי יוזנט: הוא יכול לשכור את שירותיו של המוסך.

צבי יוזנט: פעם מוסך מרכזי היה סף כניסה לשוק.

צבי יוזנט: כי מי שיש לו מוסך והוא מחזיק חלקים לא יברח פתאום.

צבי יוזנט: כי היו כל מיני מקרים לא נעימים עם יבואנים.

צבי יוזנט: היום אנחנו רוצים לשנות את הדברים, ולא להתערב.

צבי יוזנט: יש ערבות, והיא תמומש במקרה הצורך.

צבי יוזנט: מאחר שגם אין דרישה לרמות מלאי של חלפים, כל יבואן יפקיד ערבות בנקאית על סך מיליון ש"ח לגבי מועדי ההספקה.

צבי יוזנט: את הערבות הזאת יפקיד גם מי שיש לו מוסך מרכזי בבעלותו.

צבי יוזנט: מוסך מרכזי ומחסן חלקים הם שני דברים שונים.

צבי יוזנט: החלטנו שאיננו מתערבים עוד ברמות המלאי, אלא דורשים פרק זמן להספקה.

אברהם פורז: מתי תחולט הערבות הזאת?

צבי יוזנט: במקרה שלא תהיה הספקה של חלקים.

צבי יוזנט: אז המדינה תצטרך לספק אותם.

צבי יוזנט: אינני מתכוון להספקה אחרי שבע שנים, אלא במהלך התקופה.

אברהם פורז: אבל רוב הבעיות שקשורות בחלפים מתחילות בשנה השמינית.

צבי יוזנט: התקופה של שבע שנים היא המקסימום בכל העולם.

חוה בן ארי: הגיל הממוצע של המכונית בישראל איננו שבע שנים.

חוה בן ארי: הגיל הממוצע הוא 6.3 שנים.

בועז סופר: הגיל הממוצע הוא שש שנים.

אברהם פורז: מתי המכוניות בישראל מגיעות לגריטה?

חוה בן ארי: אין נתון על כך.

חוה בן ארי: כדי להגיע לנתון הזה יש לדעת כמה מכוניות יורדות מהכביש אחרי 15 שנים וכמה נגרטות בגלל תאונה אחרי שנה.

אברהם פורז: אם השנה יביאו מיליון מכוניות חדשות, הגיל הממוצע יהיה שישה חודשים.

אברהם פורז: לדעתי בארץ המכוניות יורדות מהכביש אחרי 16-15 שנים.

אברהם פורז: אני אומר את זה על פי תחושה.

צבי יוזנט: אפשר לבדוק כמה מכוניות שגילן 16-15 שנים בכלל נמצאות על הכביש.

אברהם פורז: אפשר לראות זאת לפי המחירון של המכוניות הישנות.

אברהם פורז: מכונית ששווה יותר מ10,000- ש"ח, ולא משנה כמה שנים היא על הכביש, תתוקן – אלא אם כן היא הייתה מעורבת בתאונה קשה או משהו כזה.

אברהם פורז: אם המנוע של מכונית כזאת מתקלקל, למשל, שווה להשקיע בכך.

אברהם פורז: לכן כל מכונית שערכה מעל 10,000 ש"ח, חזקה עליה שהיא נעה על הכביש.

אברהם פורז: במחירון רואים מכוניות שהן 15 שנה על הכביש, אבל הן עדיין עולות יותר מ10,000- ש"ח – וזה סימן שהן נוסעות.

צבי יוזנט: אבל זה איננו הגיל הממוצע של המכוניות בארץ.

אברהם פורז: לא אמרתי שזה הגיל הממוצע.

אברהם פורז: אבל כשמוכרים חלפים משרתים בעיקר את בעלי המכוניות הוותיקות יותר.

גיל אגמון: הדרישה היא להחזיק חלפים עד שבע שנים ממועד ייצור המכונית האחרונה בדגם.

גיל אגמון: כלומר, בעצם מדובר ב15- שנים.

אברהם פורז: לרוב שבע השנים הראשונות הן שבע השנים השמנות, ואין אז בעיות גדולות.

צבי יוזנט: אני חוזר להבהיר את משמעותה של הערבות שנקבעה לנושא זה: אם היבואן יפסיק את פעילותו, לא יהיה לו מסד חלקים, והוא יפשוט את הרגל, הערבות של מיליון ש"ח לטובת ביצוע מכרז שיקבע מי יספק חלפים למכוניות הללו עד שיבואן אחר ייכנס לשוק.

צבי יוזנט: אין מדובר בעבודה שגרתית.

צבי יוזנט: כמו כן הוועדה קבעה שבתוך שנתיים מיום שינוי הצו – ויש ויכוח האם יש לקבוע שנה או שנתיים - תהיה בדיקה נוספת, ונקבעו לה מדדים: מספר המותגים המיוצגים על ידי יותר מיבואן אחד אחרי פרק זמן מסוים, מחירי המכוניות והחלפים בעקבות הרפורמה, רמת השירות לצרכן, ונושאים נוספים שיוגדרו בסמוך לבדיקה.

צבי יוזנט: כלומר, איננו מסיימים את העניין, אלא אחרי השינוי בשלב הזה תיעשה בחינה בעוד שנה או שנה וחצי.

צבי יוזנט: נציג את הדברים לוועדה אחרי הבדיקה, ואז נחליט כיצד לפעול הלאה.

צבי יוזנט: זאת הפתיחה של הנושא.

צבי יוזנט: שני יצרנים כבר פנו ושאלו מתי הצו נכנס לתוקף.

צבי יוזנט: לא אספר מי הם היצרנים, זהו עסק מסחרי.

צבי יוזנט: אחרי שהוועדה גמרה את העבודה פנינו לכל יצרניות הרכב בעולם וסיפרנו להן על המלצות הוועדה.

צבי יוזנט: הובטח שכאשר החקיקה תיכנס לתוקף הן יקבלו על כך הודעה אישית –והכול כדי להבטיח שהמידע יזרום אל היצרניות באופן ישיר.

אברהם פורז: מה לגבי מרכיבים מסוימים, שנוגעים למדינות חמות – מזגן שמתאים למדינות חמות, מערכת קירור, אלטרנטור, ועוד - האם יש תקינה כלשהי שקובעת הגדרות, או שכל יצרן מייצר כרצונו?

צבי יוזנט: לפי הניסיון שלנו היו גם הרבה יצרנים שביצעו ניסויים עם מכוניות שלהם בישראל, והמהנדסים שלהם בדקו את הדברים.

צבי יוזנט: הם נסעו לים המלח ולערד – ואחר כך החליטו שצריך לתקן את האפיונים.

צבי יוזנט: היו גם בעיות בהתאמת הדלק.

צבי יוזנט: יש אפיון מיוחד.

נחמה רונן: האם האפיון הזה שונה ממדינה למדינה?

נחמה רונן: צבי יוזנט: כן, הוא בוודאי איננו דומה לאפיון המכונית שנשלחת לשוויץ, או לא לארץ אחרת.

אברהם פורז: אבל ישראל איננה המדינה החמה היחידה בעולם.

אברהם פורז: יש עוד מדינות כאלה.

אברהם פורז: האם אין תקינה בין-לאומית?

צבי יוזנט: לא.

צבי יוזנט: היצרן קובע זאת.

צבי יוזנט: גם מבנה המכונית שונה.

צבי יוזנט: בארץ נערך לאחרונה ניסוי למכונית "סמארט" לפני שמשווקים אותה.

צבי יוזנט: כי יכולות להיות בעיות במזגן האוויר, בחימום, בטעינה ועוד.

נחמה רונן: לפחות בחניה אין ל"סמארט" בעיה.

צבי יוזנט: נכון.

צבי יוזנט: לסיכום, בעצם המלצנו לשנות מצב שהיה קיים שנים רבות, ולהגיע למצב טוב הרבה יותר.

צבי יוזנט: ייתכן שזה לא השינוי הטוב ביותר, אבל זהו צעד שצריך להתחיל בו.

אברהם פורז: חובתנו לדאוג שזה יהיה הצעד הטוב ביותר.

צבי יוזנט: האויב של הטוב הוא הטוב מאוד.

אברהם פורז: אני מבקש לשמוע את תגובות הנציגים, נתחיל בדבריו של מר נויבך.

אמנון נויבך: אינני עובד מדינה.

אמנון נויבך: הצטרפתי, בהתנדבות, על פי בקשה, לוועדה שדנה בדברים.

אמנון נויבך: הצטרפתי אליה ככלכלן עצמאי.

אמנון נויבך: חוה בן ארי: מר נויבך שימש הנציג ציבור.

אמנון נויבך: הציבור לא בחר אותי.

אמנון נויבך: אני מייצג את עצמי לעניין זה.

אמנון נויבך: הבנתי שמטרת הממשלה היא לבצע כמה שינויים מבניים בענף הזה, שהרבה שנים לא עבר שינויים שכאלה – כדי לפתוח אותו לתחרות.

אמנון נויבך: בסופו של דבר המטרה העיקרית הייתה לבדוק האם המבנה הנוכחי של הענף תורם לרווחת הצרכן או פוגע בה.

אמנון נויבך: השאלה היא מהי רווחת הצרכן.

אמנון נויבך: לטעמי היא מורכבת לפחות משלושה פרמטרים: מחיר המוצר, הבטיחות, איכות הסביבה.

אמנון נויבך: אלה שלושת הפרמטרים שהיינו צריכים לבדוק, ולשאול האם פתיחת התחרות תתרום להם או תגרע מהם.

אמנון נויבך: דנו בכך הרבה.

אמנון נויבך: מרטנו את שערותינו.

אמנון נויבך: בנושא שכזה עולות הרבה שאלות מעשיות: מה אם מחר "דילר" ימצא באירופה 1,000 מכוניות מסוימות ויחליט להביאן לארץ?

אמנון נויבך: הסתבר שיש בעיות של תקינה, של תקן ועוד.

אמנון נויבך: למשל, בנושא איכות הסביבה מול בטיחות.

אמנון נויבך: לישראל לא מייבאים בלמים לרפידות מאזבסט.

אמנון נויבך: במדינות שכנות עושים זאת.

אמנון נויבך: בישראל נקבעה רמת פליטת גזים מסוימת, ורוצים לשמור על כך.

אמנון נויבך: מי שקובע מדיניות צריך לשאול את עצמו את כל השאלות הללו.

אמנון נויבך: עולה גם שאלת בטיחות הרכב.

אמנון נויבך: המכונית איננה מסכנת רק את הנהג, אלא גם גורמים אחרים.

אמנון נויבך: ועוד: אם מתגלה תקלה בסדרת ייצור מסוימת, ואם אין אחריות בין היצרן ליבואן – האחריות היא של מי שקנה את המכונית.

אמנון נויבך: ואז תהיה סדרה של אלף מכוניות שכל אחד יצטרך לתקן בעצמו.

אמנון נויבך: האם המדינה צריכה להיות אחראית לנושא, ולקבוע לכן שהיא איננה מעוניינת בתהליך כזה?

אמנון נויבך: הסתבר שדווקא בתחום יבוא הרכב המדינה דווקא די בסדר.

אמנון נויבך: זה אולי מפתיע, אבל אני אומר זאת במלוא הכנות.

אמנון נויבך: הסתבר שהעסק לא כל כך גרוע.

אמנון נויבך: יבוא הרכב מוסדר, יחסית, כלי הרכב שמיובאים עומדים בדרישות בטיחות ותקינה.

אמנון נויבך: מצד אחד מדינת ישאל דורשת תקינה אירופית באזור חם, וזו לא סתם תקינה של מדינות העולם השלישי.

אמנון נויבך: לאיראן לדוגמה מביאים חלקים של מכוניות פז'ו מצרפת, מרכיבים אותן שם בתקינה אחרת.

אמנון נויבך: אם הן ייובאו הנה, התקינה הבטיחותית שלהן תהיה שונה מהתקינה הרגילה בארץ.

אמנון נויבך: שאלנו את עצמנו את כל השאלות הללו.

אמנון נויבך: לא רצינו להסתבך בביורוקרטיה מיותרת.

אמנון נויבך: למשל, אחת השאלות שעמדה לפנינו הייתה איך אפשר לבדוק כל כלי רכב שמגיע לארץ.

אמנון נויבך: כיצד נבדוק האם הוא עומד בכל הכללים הללו?

אמנון נויבך: האם על משרד התחבורה להקים דיוויזיה של מפקחים?

אמנון נויבך: איננו רוצים בכך.

אמנון נויבך: המטרה היא שמר יוזנט, ועוד שני עובדים יפגשו 15-10 יבואנים, ויפתרו את הבעיה אתם.

אמנון נויבך: אולי יהיו 30 יבואנים, אולי 200 – אבל לא הרבה מעבר לכך, כי אז יהיה צורך בצבא של פקחים בנמלים, ואיננו מעוניינים בכך.

אמנון נויבך: השאלה העיקרית היא האם הקשר בין היצרן ליבואן הוא קשר הכרחי, מבחינת הדרישות שלנו.

אמנון נויבך: המסקנה החד-משמעית היא שיש צורך בקשר כזה.

אמנון נויבך: המסקנה השנייה הייתה שאסור לחייב יבואן בלעדי.

אמנון נויבך: מר יוזנט הסביר זאת: אפשר שכל יצרן יתקשר עם 4-3 יבואנים.

אמנון נויבך: זה יהיה שיקול שלו, והמדינה לא רוצה להתערב בזה.

אמנון נויבך: אבל אסור יהיה לחייב בחוק יבואן בלעדי.

אברהם פורז: אבל התוצאה תהיה זהה.

אברהם פורז: מדוע שהיצרן ימנה עוד יבואן?

נחמה רונן: האם לא יכולה להיות אפשרות שה"דילר" שמצא 1,000 מכוניות ייצור קשר עם היצרן?

נחמה רונן: ברור לי שהיצרן יכול להתקשר עם כמה יבואנים.

נחמה רונן: אבל מה לגבי ה"דילר", שמצא 1,000 מכוניות?

אמנון נויבך: אם זה המצב, אז יש קשר עם היצרן.

בועז סופר: הכוונה ל"דילר" בחו"ל.

אמנון נויבך: מאחר שיש כאן המון אינטרסים, אני - שאינני מייצג איש - מנסה להסתכל מה טוב למדינה.

אמנון נויבך: כשמישהו מוצא 1,000 מכוניות באירופה שמישהו אחר לא הצליח למכור, ייתכן שאלה מכוניות ישנות אבל חדשות – כלומר, שהן כבר בנות שלוש.

אמנון נויבך: לא בטוח שאנחנו רוצים להיות פח האשפה של מדינות אחרות.

אמנון נויבך: להפך: עלינו להיות מדינה שהמכוניות בה באיכות גבוהה והן עומדות בתקינה גבוהה.

אמנון נויבך: לשם כך יש צורך לעמוד באיכות מסוימת.

אמנון נויבך: בדקנו את כל הדברים, ובחנו גם האם המצב החדש יהיה טוב לצרכן.

אמנון נויבך: חשוב להבהיר את הדברים: המטרה היא להוזיל את מחיר כלי הרכב בארץ.

אמנון נויבך: התשובה לכך פשוטה – שיורידו את המסים.

אמנון נויבך: אני אינני מייצג את הממשלה, זאת התשובה שלי ככלכלן.

אברהם פורז: אבל אולי לפני שמורידים את המסים יש לדאוג למתח הרווחים?

אמנון נויבך: מר שטיינמץ בדק זאת, וגם אנחנו.

אמנון נויבך: השאלה היא האם יש תחרות.

אמנון נויבך: נכון שיש תחרות בין המותגים.

אמנון נויבך: כל אחד מנסה שיהיה משהו מיוחד במותג שלו, וכל אחד מנסה לשפר את השירות.

אמנון נויבך: אם כן – זיהינו תחרות בשוק.

אמנון נויבך: לא זיהינו מתח רווחים מטורף.

אמנון נויבך: ואם יש מתח רווחים שכזה – הוא נמצא דווקא בתחום החלפים והשירות.

אמנון נויבך: על כך ועדת משנה אחרת נתנה תשובה.

אברהם פורז: לפני כמה זמן קראתי בעיתון על השוואה בין BMW שנקרא בארץ "שני ליטר" לבין הפורד מודל החדשה.

אברהם פורז: ההפרש במחיר בין שתי המכוניות הוא 60,000-50,000 ש"ח, לעומת הפרש של כ10,000- באירופה.

אמנון נויבך: צריך לבדוק את המס.

אברהם פורז: אולי היבואן של BMW, בגלל שהוא יחיד בארץ ואין יבואן אחר, מרוויח 60,000-50,000 ש"ח למכונית?

אברהם פורז: נכון שהצרכן לא חייב לקנות BMW.

בועז סופר: גם היבואן של פורד הוא היחיד בשוק.

אמנון נויבך: אני מבהיר שאינני מייצג את היבואנים.

אמנון נויבך: אני יכול לספר רק מה שהונח לפניי בדיונים.

אמנון נויבך: אסכם את דבריי: משיקולים של טובת הצרכן הגענו למסקנה חד-משמעית: הקשר בין היצרן ליבואן חייב להתקיים.

אמנון נויבך: ואולם, כדי לשמור על תחרות, אין לחייב קשר בלעדי.

אברהם פורז: אבל ברור שהתוצאה תהיה שעדיין יהיה יבואן בלעדי.

אברהם פורז: אין סיכוי שיצרן כלשהו ימנה בארץ שני יבואנים, שיתחרו ביניהם לכאורה.

אברהם פורז: התוצאה היא שיהיה יבואן בלעדי והתחרות תמשיך להיות בין מותגים.

אברהם פורז: כמעט כל יצרני הרכב בעולם כבר מיוצגים בארץ, אין תעשייה מקומית של מכוניות – ולכן החברות השונות יתחרו ביניהן.

אברהם פורז: אבל לא תהיה תחרות על אותו מותג.

חוה בן ארי: רק בשבוע האחרון פנה אליי מישהו שרוצה לייבא מכוניות-קרוואן של פורד.

חוה בן ארי: הוא רוצה לפנות ליצרן, ליצור עמו קשר ולמכור רק מכוניות-קרוואן.

חוה בן ארי: היום, לפי המדיניות הקיימת, אי-אפשר לאפשר לו לעשות זאת.

חוה בן ארי: היום רק מי שיש לו זיכיון של פורד יכול לייבא את המכוניות הללו.

חוה בן ארי: כלומר, יהיו שינויים.

צבי יוזנט: אי-אפשר לאפשר זאת לפי החוק.

אברהם פורז: אבל זהו תחום מאוד קטן.

אברהם פורז: נכון, אפשר יהיה גם לייבא טנדרים של חברה מסוימת שכיום שלא מגיעים לארץ.

נחמה רונן: השאלה איך השוק יתפתח היא מעניינו של השוק.

אברהם פורז: אבל הניחוש שלי הוא שהשוק יתפתח כך שעדיין יהיה יבואן בלעדי.

צבי יוזנט: נבדוק זאת בעוד שנה או שנה וחצי.

גיל אגמון: אני מנכ"ל "דלק מוטורס", יבואנית מזדה ופורד.

גיל אגמון: אני רוצה להשיב על הדוגמה בנוגע לפורד מונדאו.

גיל אגמון: מחירי המכוניות העממיות בישראל, המחירים של 95% מהמכוניות המיובאות ארצה, הם הזולים ביותר בעולם המערבי.

גיל אגמון: כוונתי למחיר המכונית לפני המסים.

גיל אגמון: זה המחיר הזול ביותר בעולם המערבי.

אברהם פורז: זה בגלל המיסוי.

אברהם פורז: גיל אגמון: זאת עובדה.

אברהם פורז: לאור זאת אני מבקש לומר שני דברים.

אברהם פורז: ראשית, נושא התאמת המוצר הוא נושא שאין לזלזל בו.

אברהם פורז: ח"כ פורז שאל את מר יוזנט האם יש תקן למערכת קירור בארץ חמה.

אברהם פורז: עולם הרכב מכיר שלושה אזורים של חום: אזורים של 30 מעלות, של 37 מעלות ושל 45 מעלות.

אברהם פורז: את אירופה מסווגים כאזור של 30 מעלות.

אברהם פורז: את ארצות הברית מסווגים כאזור של 37 מעלות – למרות נוואדה, אריזונה ומקומות אחרים.

אברהם פורז: ויש העולם החם: סעודיה, ישראל ועוד.

אברהם פורז: ספרד מסווגת בסיווג של אירופה, כלומר סיווג של 30 מעלות.

אברהם פורז: אסביר למה ספרד מסווגת כך, וישראל איננה מסווגת כך.

אברהם פורז: בשנת 1992, כשהתחיל ייבוא מזדה לישראל, הגיעה לכאן משלחת של מהנדסים שבדקה מכוניות להתאמה.

אברהם פורז: היה כלי רכב פופולרי מאוד, MPV, והביאו ארצה לבדיקה את הדגם האמריקני דווקא, לא האירופי.

אברהם פורז: ביום 22 באוגוסט 1992, המכונית הזאת נסעה בעלייה לסדום, ואחר כך הוחלט שאין להביא אותה לישראל במצבה הנוכחי.

אברהם פורז: נבדקה שם גם מכונית 626 – דגם מאוד פופולרי, ומנוע של 2.5 ליטר.

אברהם פורז: הבאנו ארצה שלוש מכוניות מהסוג הזה, ועברנו את התקינה של משרד התחבורה, אבל עד היום חברת "מזדה" לא אישרה להביא את המכוניות הללו לארץ.

אברהם פורז: את דגם ה-MPV האירופי לא אישרו להביא הנה, וגם לא את הדגם האמריקני.

אברהם פורז: החברה ייצרה בעבור ישראל דגם MPV בתקינה אירופית, שכולל גם מערכת קירור שמתאימה לישראל.

אברהם פורז: איך ייתכן שבנוואדה נוהגים במכונית בארבעים מעלות, והמכונית בסדר?

גיל אגמון: בעיית קירור הרכב היא לא בזמן נסיעה, ברוב המקרים, אלא בעצירה.

גיל אגמון: הבעיה היא שאחרי שהמכונית התחממה ונעצרה, היא לא מצליחה להתקרר.

גיל אגמון: בנוואדה ובאריזונה נוסעים למרחקים.

גיל אגמון: היצרן מחליט להסתכן עד שיעור מסוים של סיכון.

גיל אגמון: מדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם שיש בה תקינה אירופית ודרישת שוק לתיבת הילוכים אוטומטית – ב95%- מהמכוניות הרגילות בשוק יש תיבת הילוכים אוטומטית, לעומת פחות מ5%- באירופה.

גיל אגמון: תיבת הילוכים אוטומטית צורכת רמת קירור גבוהה הרבה יותר מתיבת הילוכים רגילה.

גיל אגמון: נוסף על שני הגורמים הללו, יש גם חובה למזגן אוויר.

גיל אגמון: דרישה ל"חיה" כזאת: תקינה אירופית, תיבת הילוכים אוטומטית, מערכת קירור מתאימה לארצות חמות – ונוסף על כך כמות האבק בארץ – לא קיימת בשום מדינה בעולם.

גיל אגמון: את זה צריך להבין.

גיל אגמון: אפשר למצוא באירופה 1,000 מכוניות מסוג מסוים – למרות שאין סיכוי למצוא מכוניות מזדה – אבל מחירן יהיה גבוה יחסית.

גיל אגמון: לגבי מכוניות פורד פוקוס, למשל, המחיר לפני מסים בארץ נמוך ב25%- או 30% מהמחיר באירופה (ומחירה של מכונית פורד מונדאו זול ב40%- מהמחיר באירופה).

גיל אגמון: אך מעבר לכך, גם אם נמצאו 1,000 מכוניות כאלה, שמישהו החליט למכור מאוד מאוד בזול, בחינם – אף אחת מהן איננה מתאימה לתנאי האקלים בארץ.

גיל אגמון: אגב, פורד היא אחת היצרניות שפנתה למשרד התחבורה וביקשה אישור למנות יבואן נוסף.

חוה בן ארי: זה נכון.

גיל אגמון: אני יודע זאת, אין לי בעיה.

גיל אגמון: אבל יש חובה לקשר עם היצרן.

גיל אגמון: הנושא האחרון שאני מבקש להעלות: אפשר לייבא מכונית ממוסקבה, שכלפי חוץ תיראה כאילו עברה תקינה אירופית.

גיל אגמון: יהיה לה סימון על השמשות, על הפנסים.

גיל אגמון: אבל חוץ מזה, לא יהיה במכונית כזאת שום דבר שמתאים לקביעות האירופיות: המנוע שלה יהיה "יורו 1" ואנחנו עוברים בקרוב ל"יורו 4" – ההגדרה הזאת מתייחסת לתקן זיהום האוויר; הבלמים יהיו מאזבסט ועוד.

גיל אגמון: כולם מדברים כאן על התקינה האירופית.

גיל אגמון: אבל אם השוק ייפתח ירצו גם לייבא מכוניות אמריקניות מאיי הבהאמה.

גיל אגמון: מוכרים שם מכוניות אמריקניות שכלפי חוץ יש להן תקינה אמריקנית.

גיל אגמון: אבל בפנים אין שום דבר שקשור לתקינה אמריקנית.

גיל אגמון: וזה זול יותר.

גיל אגמון: כך גם ברפובליקה הדומיניקנית, וגם בסעודיה, אגב.

גיל אגמון: שם מוכרים מכוניות אמריקניות שצורכות דלק שיש בו עופרת.

גיל אגמון: אבל כלפי חוץ המכונית היא בתקינה אירופית.

גיל אגמון: מבחינתי אין מניעה לפתוח את המשק לתחרות.

גיל אגמון: אני מוכן שזה יהיה כבר מחר בבוקר.

גיל אגמון: אבל יש בכך סכנה גדולה.

גיל אגמון: יש גוף בעולם, חברה יפנית-אנגלית, שעוסקת במיליון מכוניות בשנה – כרבע מיליון מכוניות טויוטה, 50,000 מכוניות מזדה ועוד.

גיל אגמון: היא יבואנית בהרבה מאוד ארצות בעולם.

גיל אגמון: היא רצתה להיכנס לשוק בישראל.

גיל אגמון: היא קונה את המכוניות במזדה במחיר גבוה בהרבה מהמחיר שהחברה שלי, "דלק מוטורס" קונה אותן.

גיל אגמון: אם היא תוכל להיכנס לשוק הישראלי בקרוב, היא תדרוש מחברת "מזדה" להעלות את המחירים שהיא דורשת מהיבואן בישראל.

גיל אגמון: יש יתרון לשוק הישראלי.

גיל אגמון: ולא נכון שהסיבה היא רק המיסוי.

גיל אגמון: גם בדנמרק יש מיסוי והוא גבוה יותר מהמיסוי בארץ.

גיל אגמון: בסינגפור יש מס של 310% על מכונית.

אברהם פורז: כלומר, חברת מזדה חושבת שאם תמכור כמה מכוניות בזול למדינה הקטנה הזאת, זה לא יהיה נורא?

גיל אגמון: כשהיבואן הבלגי של טויוטה מגיע למנהל האזור ומבקש הנחה כי כך יוכל להכפיל את השוק שלו, מנהל האזור מאשר אולי, אבל זה שמעליו מסרב לכך – כי תהיה לכך השפעה על המכירות בגרמניה, באוסטריה וכו'.

גיל אגמון: אבל ישראל – על מי היא משפיעה?

גיל אגמון: על הדגים בים התיכון?

גיל אגמון: על ירדן, שקונה מעט מאוד מכוניות ובכל שנה נסגר שם היבוא?

גיל אגמון: אין בישראל ייצור מקומי, והמסים כאן גבוהים – ואיש איננו יכול להבין מה המחיר.

גיל אגמון: זה ההסבר.

גיל אגמון: אני מסכים לכל ההצעות שעולות.

גיל אגמון: אבל אם ליבואן אין קשר עם היצרן אני יכול להוכיח שאפשר להביא מכוניות שאין בינה לבין התאמה לתקינה ולא כלום – למרות שהיא תיחשב מכונית בעלת תקינה אירופית.

צביקה פולק: אני מנכ"ל "צ'מפיון מוטורוס" בישראל.

צביקה פולק: אני מבקש להבהיר שהחלפים שמביאים ארצה מחזיקים 15 שנים ולא שבע, או 14 שנים ליתר דיוק, כי החישוב הוא שבע שנים מתום ייצור המכונית האחרונה.

צביקה פולק: ובממוצע מייצרים מכונית למשך שבע שנים.

צביקה פולק: כולם מדברים על תקינה.

צביקה פולק: מכונית שמגיעה ארצה חייבת לעמוד בשני תנאים: תקינה אירופית ותקן ישראלי.

צביקה פולק: תקן אירופי כלשעצמו איננו מספיק.

צביקה פולק: זהו שידוך קשה.

רפי שחוח: אני נציג של חברה מחו"ל, אני מביא מכוניות.

אביהו בן נון: האם מר שחוח מביא מכוניות נגד החוק?

רפי שחוח: זה לא נגד החוק.

אברהם פורז: אם משהו נעשה נגד החוק, צריך לפנות למשטרה.

רפי שחוח: אני אומר שזה לא נגד החוק.

רפי שחוח: אני נציג של חברה שהשירות שהיא נותנת הוא שהאנשים בארץ מזמינים מכוניות דרך חו"ל, והמכוניות מגיעות ארצה.

בועז סופר: זה לא חוקי.

בועז סופר: לא יכולים לתת במה למי שעוסק במשהו לא חוקי.

אברהם פורז: מר סופר, האם אתה יודע שהוא עוסק בפעילות לא חוקית?

בועז סופר: כן.

אברהם פורז: אם כן, אני אשמע מה מר שחוח אומר, ואחר כך אתם תפנו למשטרה, למגרש הרוסים.

אברהם פורז: האם לעצור אותו כבר, שידבר כבר באזיקים?

בועז סופר: אני לא אמרתי שצריך לעצור אותו, אבל נותנים לו במה.

אברהם פורז: אפשר לתת לו לדבר.

אברהם פורז: מה קרה?

אברהם פורז: האם זה פסול שמישהו ידריך צרכנים כיצד לייבא רכב ביבוא אישי, וגם ימסור שם של איש קשר במדינה אירופית?

אברהם פורז: האם זה פסול?

אברהם פורז: אני מבקש לשמוע את הדברים.

אתי רייטן: זה לא מה שנעשה.

רפי שחוח: אני מציע שנעזוב את התקינה והכול.

רפי שחוח: יש חוברת ליבוא אישי שמשרד התחבורה מוציא.

רפי שחוח: אפשר להשתמש בחוברת הזאת, ולאפשר הכנסת מכוניות ארצה, בכפוף לדרישות שם.

אברהם פורז: האם מכוניות שהגיעה ביבוא אישי עוברת תהליך תקינה מיוחד?

אברהם פורז: למשל, לגבי מערכת הקירור: האם אפשר לייבא מגרמניה מכונית ביבוא אישי, ההיא מותאמת לגרמניה ולא לארצות חמות – ואז בעיית חוסר ההתאמה תהיה הבעיה שלו?

אברהם פורז: האם אין שום מגבלה על יבוא אישי?

חוה בן ארי: כשפתחנו את היבוא האישי בעבר פרסמנו חוברת וקבענו שמה שמגיע ארצה ועובר תהליך תקינה בארץ, יוּתר.

חוה בן ארי: יש דרכים לבדוק האם המכונית תעבור את תהליך התקינה בארץ.

אברהם פורז: ואם מישהו מחליט לייבא מכונית מרצדס מגרמניה, שמערכת הקירור והמזגן שלה איננה מותאמת למדינות חמות, האם יש בדיקה כלשהי של המכונית בשלב כלשהו, או שהקונה מצהיר הצהרה?

צבי יוזנט: אסביר את המדיניות ואענה על המהות, כי זהו נושא טכני.

צבי יוזנט: היבוא האישי מיועד למכונית אישית.

צבי יוזנט: המשמעות היא שאם אדם חושב שבחו"ל הוא יכול לקנות מכונית בזול יותר, הוא יכול לעשות זאת.

צבי יוזנט: הקביעה היא שאם מדובר בדגם מסחרי שקיים פה, זה אפשרי.

צבי יוזנט: יבוא אישי הוא למען האדם הפרטי.

צבי יוזנט: לא נהפוך זאת ליבוא מסחרי.

צבי יוזנט: זאת בחירה אישית – ואנחנו, משרד התחבורה, לא נבדוק תקינה או רדיאטור.

צבי יוזנט: זה לא מעניין.

צבי יוזנט: אבל אין הכוונה למכוניות שסוחר מביא.

רפי שחוח: לכל מכונית שהיבואן מביא יש מספר שלדה, וממנו אפשר לדעת את כל הנתונים.

רפי שחוח: אם רוצים נתונים נוספים – היצרן ימסור אותם.

רפי שחוח: אבל אם קונים מהיצרן, הסוכן הבלעדי יבוא, והמחירים יגדלו.

רפי שחוח: בחיים לא יהיה מחיר טוב.

רפי שחוח: אפשר לקנות מ"דילר", מכוניות שהיבואן מביא.

רפי שחוח: נעזוב את נושא התקינה.

רפי שחוח: הוא מופיע בחוברת.

אברהם פורז: מר יוזנט טוען שמי שמייבא מכונית ביבוא אישי, והיא איננה מתאימה לאקלים הישראלי – הבעיה היא שלו.

אברהם פורז: אבל אם מוכרים לציבור 1,000 מכוניות כאלה, ובעלייה לכרמל המכוניות רותחות ויש בעיות – זה עניין אחר.

רפי שחוח: אבל לפי הצו נדרשת ערבות.

רפי שחוח: לכן אין בעיה.

צבי יוזנט: הערבות איננה ניתנת לצורך העניין הזה.

רפי שחוח: ניסיתי לדבר עם מר יוזנט ועם גב' חוה בין ארי בטלפון אתמול.

רפי שחוח: לא הצלחתי.

רפי שחוח: המכוניות שמופיעות בחוברת של משרד התחבורה אושרו על ידי משרד התחבורה, ויש להן תקינה ותקן.

אברהם פורז: אז ההצעה היא שכל אחד ייבא באופן חופשי?

רפי שחוח: כולם מדברים על התקינה מאירופה, אבל ברגע שהיבואן הוא בלעדי, אי-אפשר להוזיל את המחיר.

יוסי טופז: אני נציג הסקציה לחלפים בלשכת המסחר.

יוסי טופז: אני מבקש להתייחס לכמה נקודות.

יוסי טופז: ראשית, מר נויבך דיבר על רפידות בלם מאזבסט.

יוסי טופז: אני מבקש לומר, להשכלה כללית, שבאירופה, החל ב1- באפריל בשנה שעברה, יש צו תקינה: כל הרפידות חייבות לעמוד בתקן – והכוונה גם לרפידות שמיועדות למכירה, ולא רק לרפידות שמיועדות להרכבה במכוניות.

אברהם פורז: אך האם עדיין יש חובה להתקין רפידות לפי התקן האירופי כשמרכיבים באירופה מכונית שנשלחת לתימן?

אביהו בן נון: לא.

יוסי טופז: לגבי הטענה על הסכנות שבפתיחת השוק: ח"כ פורז הציע בישיבה הקודמת שאם ה"דילר" יוכל להמציא מסמך שהמכונית עומדת בתקן האירופי – לא תהיה מניעה לייבא את המכונית.

אברהם פורז: ומה תהיה ההוכחה?

אברהם פורז: האם יינתן מסמך מהיצרן עצמו?

יוסי טופז: אין לי ספק שה"דילר" יוכל להמציא מסמך שמאשר שהמכונית מיועדת להימכר באירופה.

צבי יוזנט: אבל לא שהיא מיועדת להימכר בישראל.

חוה בן ארי: למה הכוונה במילה "מסמך"?

יוסי טופז: לגבי האחריות, ודבריו של מר יוזנט בנושא זה: הממונה על ההגבלים העסקיים קבע במפורש, במסמך שהגיש לאישור בית הדין להגבלים עסקיים, שהאחריות על המכונית תהיה זהה לאחריות היצרן.

יוסי טופז: כאן יש ניסיון להכפיף את היבואן לתת אחריות של שנתיים, הוא פשוט ניסיון ברור לקשור את הלקוח למוסך מסוים.

אברהם פורז: כלומר, אם יבואן רכב מחליט מיזמתו להאריך את אחריות היצרן לתקופה מסוימת ומתנה זאת בתיקון במוסכי השירות – זה איננו חוקי?

אברהם פורז: נניח שהיבואן, כחלק מקידום מכירות, מציע לעשות זאת, למשל משום שיש דגם שיצא לו שם רע, ויש שמועה שהמכונית איננה אמינה.

אברהם פורז: אם במקרה כזה היבואן מציע חמש שנות אחריות – מה רע בכך?

יוסי טופז: הממונה על הגבלים עסקיים התייחס לעניין הזה: חייבים ליידע את בעל הרכב שאת האחריות הנוספת הוא יכול לקבל בעלות כספית כלשהי, או לוותר עליה.

יוסי טופז: הוא צריך עצמו להחליט על כך.

יוסי טופז: הקביעה לאחריות מעבר לאחריות היצרן היא הבעייתית.

צבי יוזנט: ראשית, בכל הכבוד, הממונה על הגבלים עסקיים גזר מהמלצות הוועדה.

צבי יוזנט: זה מה שכתוב בהמלצות הוועדה: אם מדובר באחריות מקורית – היא עוברת.

צבי יוזנט: אם זוהי אחריות נוספת – הצרכן יחליט האם הוא מעוניין בה, וזאת לאור הטענה של אנשי לשכת המסחר שאין לקשור את הצרכן ליבואן לארבע או לחמש שנים.

אברהם פורז: אבל גם היום אחרי שנה הצרכן יכול לעשות כרצונו.

צבי יוזנט: האחריות הנוספת בדרך כלל איננה תואמת את אחריות היצרן.

צבי יוזנט: בתחילה יש אחריות שכוללת הכול, ואחר כך האחריות מוגבלת.

צבי יוזנט: כשהצרכן בא לממש את האחריות אחרי שנתיים או שלוש, מגלה שהוא צריך לשלם על חלק מהתיקון.

צבי יוזנט: קבענו בדיוק כפי שמר טופז מציע: אם היצרן נותן אחריות של שנתיים או שלוש, או שנה – אין בעיה.

צבי יוזנט: אם היבואן מציע יותר מזה – הצרכן צריך להחליט האם הוא מעוניין בכך, בשלב הקנייה.

צבי יוזנט: לפעמים האחריות גם עולה כסף.

אברהם פורז: לא נתקלתי בכך.

צבי יוזנט: היום אין הפרדה.

צבי יוזנט: אבל האם היבואן מסוגל לתת אחריות לארבע שנים, בלי לגלם זאת במחיר המכונית?

אברהם פורז: נניח שיש מכונית שבחמש השנים הראשונות לא צפויות בה תקלות, או שצופים שתקלות יהיו זניחות, ורוצים לעודד את המכירה שלה באמצעי פסיכולוגי כמו הארכת אחריות, מה פסול בכך?

צבי יוזנט: במועצה לצרכנות אמרו לי כך: תעודת האחריות היא לארבע שנים, אבל באותיות הקטנות כתוב מהי אחריות היצרן המוגבלת בזמן ומהי אחריות היבואן.

צבי יוזנט: חשבנו שהמדינה לא צריכה להתערב בכך.

צבי יוזנט: בחקיקה ייקבע שכאשר הצרכן מגיע לקנות מכונית, תוצג לו האחריות המקורית והאחריות הנוספת.

צבי יוזנט: אם הוא ירצה באחריות הנוספת, הוא יחתום על כך.

צבי יוזנט: כך הוא לא יוכל לבוא בטענות למדינה שהאחריות שהוארכה לא כוללת מרכיבים שונים, והפקחים שלנו לא יתעסקו בנושא הזה.

יוסי טופז: אם בודקים את המאזנים של חברות הרכב, מתברר שרוב הרווחים נובעים מהחלפים.

יעקב אנוך: זה לא היה ולא נברא.

אברהם פורז: כרגע איננו דנים ביבוא מקביל של חלפים, אלא ביבוא מקביל של מכוניות.

צבי יוזנט: שוק החלפים פתוח.

יוסי טופז: העליתי את הנקודה הזאת בגלל הניסיון לכפות על יבואן רכב שנתיים של אחריות – כאשר בארצות אחרות נהוג אחרת.

יוסי טופז: אני מציע שבתקנות יופיע שהאחריות על המכונית תינתן בהתאם לנהוג בעולם.

יוסי טופז: אם בעולם נותנים 10 שנות אחריות – ייעשה כן גם כאן.

אברהם פורז: אבל אם היבואן מבקש, מטעמים מסחריים שלו, להאריך את האחריות לעשר שנים, כדי למכור את הדגם, מה רע בכך?

יוסי טופז: כאן מגיעים לנושא החלפים.

יוסי טופז: בעצם הקשירה של בעל הרכב עם המוסך המורשה, החלפים, השירות והטיפול עולים כסף לצרכן.

יוסי טופז: הוא משלם על כך.

אברהם פורז: אבל שירות כזה הוא חלק מתחרות לגיטימית.

אברהם פורז: אם היבואן נותן מתנה: אחריות מוארכת, והיא מותנית בהגעה למוסכים של היבואן – הצרכן יכול לפעול כרצונו.

אברהם פורז: הוא יכול ללכת למקום אחר אחרי שנה, אבל לא לדרוש את האחריות.

אברהם פורז: מה רע בכך?

אברהם פורז: אינני מבין זאת.

מנחם שניר: אני מנכ"ל "אוטו סנטר".

מנחם שניר: אנחנו מפעילים כמה מרכזים לסחר במכוניות יד-שנייה.

מנחם שניר: מתייחסים ליבואנים כאל חברות טובות שפועלות לפי התקינה והכול כשורה.

מנחם שניר: אבל ליבואנים החדשים, שרוצים להיכנס לשוק מתייחסים כאל רמאים, שקרנים וגנבים.

מנחם שניר: מה ההבדל בין יבואן חדש ליבואן קיים?

מנחם שניר: יש להחיל על היבואן החדש את הדרישות שחלות על היבואן הקיים.

חוה בן ארי: למה הכוונה במילים "יבואן חדש"?

מנחם שניר: יבואן חדש יקבל אישור לרכב חדש, ולא ישירות מהיצרן.

מנחם שניר: מבקשים מהיבואן החדש הוכחת יכולת, ערבות בנקאית גבוהה – סף הכניסה בעייתי.

מנחם שניר: הוא סף כניסה כבד.

מנחם שניר: לא כל אדם מהרחוב יוכל להיות יבואן רכב.

מנחם שניר: הדרישה בתיקון הצו תביא לכך שרק חברות גדולות ומכובדות שיש להן גב כלכלי, יוכלו לעמוד בכך.

מנחם שניר: ערבות של 5 מיליון ש"ח היא לא משהו שכל אדם יכול לגייס.

מנחם שניר: יש להתייחס ליבואנים העתידיים באותו כבוד, ומתוך אמונה שיעשו מלאכתם נאמנה לא פחות מהיבואנים הנוכחיים.

אברהם פורז: באמת אין כוונה שכל אדם ברחוב ייבא מכוניות.

נחום לנגנטל: יש כאן קושי מיוחד.

נחום לנגנטל: אנחנו חוששים מהיבואנים המקבילים, כאילו מדובר ברמאים.

נחום לנגנטל: מי שבאמת רוצה לבנות לעצמו שם, לא יפעל כך – הוא לא יברח.

נחום לנגנטל: המטרה היא לפתח שוק, כדי שתהיה תחרות על אותו מוצר.

נחום לנגנטל: היום אין תחרות כזאת.

נחום לנגנטל: אני מבין את הצורך לקשור את היבוא ליצרן, אני מכיר את העמדה הזאת והיא מקובלת עליי כעיקרון: כי יש בעיות של רפידות, מזג אוויר ועוד.

נחום לנגנטל: אולם החלטה כזאת לא תביא לתחרות.

נחום לנגנטל: לכל היבואנים, כעיקרון, יש חוזה בלעדיות עם היצרנים.

נחום לנגנטל: ומכיוון שכך, הם ימשיכו לייבא.

נחום לנגנטל: אם יידרש בתקנות קשר עם "דילר" מוכר באירופה, והוא זה שיצהיר שהמכונית מותאמת לצורכי מדינת ישראל – הדברים יכולים להתפתח.

נחום לנגנטל: אבל זה לא המצב.

נחום לנגנטל: התקנות מציגות התקדמות, אבל כמו בכל דבר – זהו השלב הראשון.

נחום לנגנטל: אני תומך בתקנות כפי שהן, משום שבעיניי חלה כאן התקדמות.

נחום לנגנטל: אני מכיר את השוק, זהו שוק קשה.

אברהם פורז: אבל למה לא להתקדם עוד במעט?

נחום לנגנטל: ההתקדמות היא קריטית.

נחום לנגנטל: האפשרות האחרת קובעת שיהיה צורך בקשר עם מישהו מארץ המוצא של המכונית שיוכל לאשר שהמכונית מותאמת לצרכים המיוחדים של מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: זה השלב הבא.

נחום לנגנטל: כרגע זה בלתי אפשרי, ולכן נקבע שהקשר עם היצרן יישאר.

נחום לנגנטל: אני מציע לאשר את התקנות כפי שהן מוצגות כאן.

נחום לנגנטל: אבל צריך להבין שהתוצאה תהיה שהשוק לא ייפתח ליבוא מקביל, כי היצרנים קשורים ליבואנים.

נחום לנגנטל: חלק מהיבואנים שמייבאים מכוניות הם מעין "דילרים" במקומות אחרים באירופה.

נחום לנגנטל: זה חלק ממשחק שלם בפסיפס של ה"דילרים".

נחום לנגנטל: בעצם כאן הם "דילרים" בלעדיים.

נחום לנגנטל: הם יכולים למכור את המכוניות במקום אחר, שם אולי המחירים יהיו זולים יותר.

גיל אגמון: זה לא נכון, בגלל המחירים.

צביקה פולק: לפי החוזה שלנו, זה אסור.

נחום לנגנטל: ראשית, נדמה לי שהמצב איננו זהה לגבי כל היבואנים.

נחום לנגנטל: אינני רוצה לרדת לפרטי ההסכמים בין הגופים, כי אני תומך בכך שאנשים ירוויחו, ועיני לא צרה בחוזים.

נחום לנגנטל: אבל יש הבדלים בין היבואנים עצמם, וזה חלק מהמשחק.

נחום לנגנטל: בשבוע שעבר קראתי בעיתון על מה שקרה באירופה אחרי המעבר למטבע הארו.

נחום לנגנטל: האנגלים נוסעים לגרמניה כדי לקנות שם מכוניות, ומביאים אותן אליהם.

נחום לנגנטל: חשוב להבין שזה חלק מהמשחק.

נחום לנגנטל: הדברים קשורים, לא רק לשערי המטבע, אלא בייחוד לגובה המסים של המדינה.

נחום לנגנטל: ככל שרמת המסים גבוהה יותר, היבואן מקבל מחירים טובים יותר מהיצרן – כי היצרן מבין שעליו לעמוד בתנאי תחרות.

נחום לנגנטל: לסיכום, אני תומך בקבלת התקנות שמשרד התחבורה מציע, כי יש בהן איזו שהיא התקדמות.

נחום לנגנטל: אם השאלה היא האם זוהי התוצאה המיוחלת – אני משיב שלדעתי עדיין לא, אבל צריך לבדוק זאת בעוד שנה, או מתי שנקבע.

נחום לנגנטל: אי אפשר לבנות הכול בבת אחת.

נחמה רונן: אני מחזקת את ידיו של ח"כ לנגנטל.

אליעזר כהן: אני מבקש להעלות שתי נקודות.

אליעזר כהן: ראשית, מבחינה מקצועית: לפני שהייתי טייס הייתי מכונאי של מכוניות ואופנועים.

אליעזר כהן: יש בעיה חריפה מאוד של רמת החזקת הרכב.

אליעזר כהן: זה מוביל לנקודה השנייה - התוצאה מבחינת הצרכן.

אליעזר כהן: לטענתי הצרכן יפסיד מהשינוי, כי המערכת הקיימת נותנת לו שירותים ושומרת על רמה מסוימת שלהם.

אליעזר כהן: היא שומרת על כלי רכב שמיובאים.

אליעזר כהן: אנחנו שוכחים שזאת ארץ חמה, ולכן נדרשים לכלי הרכב אמצעים שונים שיורידו את הטמפרטורה.

אליעזר כהן: יש עוד דוגמאות לבעיות שכאלה.

אליעזר כהן: היבואנים והיצרנים דואגים לכל זה היום.

אליעזר כהן: כשהשוק ייפתח, ויגיעו הנה מכונית זולות, אינני יודע אם המצב הזה יימשך.

יצחק וקנין: לא יביאו מכוניות זולות, אלא יוזילו את המחירים של המכוניות.

אליעזר כהן: אבל בסופו של דבר התוצאה תהיה כמו באמרה הידועה: אני לא די כשיר כדי לקנות מוצרים זולים.

אליעזר כהן: למראית עין תהיה הוזלה של 5% או 10% במחיר המכונית בעת הקנייה, אבל אחר כך הלקוח ישלם הרבה על החזקת המכונית.

אליעזר כהן: יש שלוש נקודות חשובות: ראשית, מדוע לתקן משהו שאיננו מקולקל?

אליעזר כהן: משק המכוניות עובד בצורה יוצאת מן הכלל.

אליעזר כהן: מדוע עלינו לשנות דברים?

אליעזר כהן: כדי להוסיף לשוק עוד כמה יבואנים בודדים?

יצחק וקנין: גם מערכת הפלאפונים עבדה היטב.

אברהם פורז: היום, כשקונים מכונית חדשה, הצרכן איננו יודע האם שילם יותר מדי בעבורה.

אליעזר כהן: אם כן, השאלה הראשונה היא למה לתקן דבר שאיננו מקולקל.

אליעזר כהן: השאלה השנייה היא מה יקרה לצרכן.

אליעזר כהן: אני חושש שבגלל השינויים הללו הצרכן אולי ישלם קצת פחות בקניית המכונית, אבל אחר כך הוא ישלם הרבה יותר בגלל החזקה וטיפול.

אליעזר כהן: הנושא האחרון שאני מבקש להעלות הוא התקנים: היום היבואנים והיצרנים עומדים בתנאים מסוימים.

אליעזר כהן: יש התקנות מיוחדות למכוניות שצריכות להגיע לישראל.

אליעזר כהן: האם היבואנים החדשים יטפלו בכך?

שמואל שמשוני: אני בעל מוסך, גם אני מכונאי.

שמואל שמשוני: מוסך "שמשוני" קיים כבר חמישים שנה.

שמואל שמשוני: אבי גם הקים את בית הספר הטכני.

שמואל שמשוני: במשך שנים היינו נציגים של יבואן, והפסקנו.

שמואל שמשוני: היה לנו אולם תצוגה ומכרנו כלי רכב, בתחילה פולקסווגן ואחר כך מיצובישי.

שמואל שמשוני: כשמחפשים את טובת הצרכן מדלגים בעצם על טווח הביניים – המוסכים והסוכנויות.

שמואל שמשוני: בדקתי את הנושא לגבי מכונית מסוימת.

שמואל שמשוני: המכונית עולה ליבואן בחו"ל 35,000 ש"ח.

שמואל שמשוני: מתח הרווחים ליבואן הוא 19,000 ש"ח – כלומר 55%.

שמואל שמשוני: לסוכנים שמוכרים את המכונית הוא נותן בערך 4%.

שמואל שמשוני: כלומר, הסוכנים לא יכולים להחזיק את המערכת.

אברהם פורז: האם זאת דוגמה מייצגת?

אברהם פורז: האם יש רווח של 55%?

שמואל שמשוני: לדעתי היבואנים מרוויחים יותר מזה.

שמואל שמשוני: לגבי המכס, אני מבהיר שהיבואנים משלמים את המכס מהכסף של הצרכן.

שמואל שמשוני: זה כלל לא נוגע להם.

שמואל שמשוני: היבואן מרוויח 19,000 ש"ח, או 17,000 ש"ח, אחרי שמפחיתים.

שמואל שמשוני: אני מזכיר שהיבואנים קונים את המכוניות במטבע זר.

שמואל שמשוני: בדקתי את שערי המטבע בשנת 2000 – כי עוד אין נתונים לגבי שנת 2001.

שמואל שמשוני: הכנתי סל מטבעות.

שמואל שמשוני: התברר שהמטבעות ירדו ב9%-.

שמואל שמשוני: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מכינה מחיר ממוצע למכוניות.

שמואל שמשוני: מדד המכוניות בשנת 2000 לא ירד, אלא עלה ב7.7%-.

שמואל שמשוני: כלומר היה רווח של 16% שעבר ליבואנים, כי איש לא התחרה עמם.

אברהם פורז: אבל הם מתחרים זה בזה.

שמואל שמשוני: הייתי גם סוכן של פולקסווגן וגם של מיצובישי.

שמואל שמשוני: ביררתי את הדברים בקרב סוכנים אחרים.

שמואל שמשוני: מעניין שמתח הרווחים של היבואנים גבוה, אבל לסוכנים היבואנים מספרים סיפורים וטוענים שאינם מרוויחים.

שמואל שמשוני: מי שיש לו מוסך ומתקן – בכלל לא צריך להרוויח כסף על המכירה.

צבי יוזנט: המוסכים מרוויחים.

אברהם פורז: אם כך, אולי בעל עסק יכול לתפקד רק כמוסך.

שמואל שמשוני: אני גם איש מקצוע.

שמואל שמשוני: כשאני נמצא בגרמניה אני רואה איך נותנים שם תקינה, בכל מכון רישוי.

חוה בן ארי: זה תקינות, לא תקינה.

אברהם פורז: אבל מר שמשוני צריך לזכור שהיבואן משקיע מיליונים של שקלים בפרסום כדי להחדיר את המוצר.

אברהם פורז: מי שייבא מכונית זהה בעצמו ייהנה מהמכירות בלי הוצאות על פרסום.

אברהם פורז: הוא ייהנה מהפרסום של היבואן.

אברהם פורז: הרי ההוצאות על פרסום הן לא קטנות.

שמואל שמשוני: אבל מכיוון שהיבואן הראשי מייצג את היצרן הוא יקנה את המכונית במחיר נמוך יותר מהמחיר שישיג היבואן האחר.

שמואל שמשוני: האפשרות היחידה של היבואן הזה להרוויח היא להגיע למתח רווחים נמוך יותר מזה של היבואן שקונה מהיצרן.

שמואל שמשוני: בישראל יש היום 1.3 מיליון מכוניות פרטיות.

שמואל שמשוני: הסטטיסטיקה הזאת היא מלפני שנה.

שמואל שמשוני: הגיל הממוצע של מכונית הוא 6.5 שנים.

שמואל שמשוני: אבל 500,000 מכוניות יוצרו לפני שנת 1993.

שמואל שמשוני: כלומר, יש כאן חצי מיליון מכוניות שנוסעות בלי קטלי

שמואל שמשוני: זטור, הן מזהמות את האוויר, אין בהן בטיחות מספקת.

שמואל שמשוני: זה לא מפריע לאיש.

צבי יוזנט: זה לא נכון.

נחום לנגנטל: מה אפשר לעשות?

שמואל שמשוני: אפשר לעשות את מה שעשו באיטליה ובגרמניה.

אברהם פורז: כלומר, לשלם כסף בעבור גריטת מכוניות.

צבי יוזנט: גם אנחנו מעוניינים בכך, האוצר מתנגד.

שמואל שמשוני: אפשר לייבא מכוניות שיוצרו לפני שלוש שנים.

צבי יוזנט: אבל את המכוניות הישנות לא יגרטו.

צבי יוזנט: יקנו אותם אנשים יותר עניים.

שמואל שמשוני: ההצעה היא שמי שיש לו מכונית מודל 91' או 90' יוריד אותה מהכביש ויוכל לייבא מכונית שנמצאת שלוש שנים על הכביש.

בועז סופר: לח"כ פורז הייתה הצעת חוק דומה.

בועז סופר: אתייחס לנושא אחר כך.

שמואל שמשוני: כך מקטינים את גיל המכונית, ומורידים מכוניות מזיקות מהכביש.

נחום לנגנטל: אפשר לפעול כמו בסינגפור, זה עוד יותר טוב.

צבי יוזנט: שם מחיר האגרה למכונית ישנה גבוה כל כך, שלא כדאי להחזיקו.

שמואל שמשוני: כאמור, אני מציע לאפשר יבוא של מכוניות משומשות, מכוניות שיוצאות מהמחזור ונמצאות על הכביש.

בועז סופר: יש לי שלוש הערות.

בועז סופר: הראשונה היא למר שניר.

בועז סופר: לטענתו היחס ליבואנים חדשים הוא גרוע, אני מניח שהוא התכוון ליחס של הרגולטורים.

בועז סופר: לדעתי העובדות נכונות אך הפרשנות אחרת.

בועז סופר: כדי להכין את התשתית כך שבעוד שלוש שנים ליבואנים חדשים יהיה קל יותר – הורדה חובת בעלות מוסך.

בועז סופר: הרבה יותר קל להשיג ערבות מלהשיג בעלות על מוסך מרכזי.

בועז סופר: כמו כן, הדרישה מלאי החלפים הוסרה.

בועז סופר: יבואני הרכב היו אמורים להשיג מלאי מת של שנה.

בועז סופר: העלויות לכך גבוהות, והן הוטלו על היבואן.

בועז סופר: ואילו יבואן חדש, מר שניר, יכול להתקשר עם חברת שליחויות בין-לאומית, והעלות תהיה נמוכה מאוד.

בועז סופר: כלומר, המצב בדיוק הפוך.

בועז סופר: שנית, בישראל יש מודל כלכלי מוזר מאוד.

בועז סופר: מר אגמון אמר שהשוק בישראל הוא שוק סגור, ושאין זליגה של כלי רכב.

אברהם פורז: יש זליגה מהרשות הפלשתינית, אבל לא בתנאי תחרות.

צבי יוזנט: זאת גריטה טבעית.

בועז סופר: דובר כאן על הפליית ישראל לטובה במחירים בגלל שיעורי המס ובגלל שמדינת ישראל היא שוק סגור.

בועז סופר: אין מחלוקת שמחירי היצרנים הם הנמוכים ביותר בעולם המערבי.

בועז סופר: ייתכן מאוד שיש תחרות לרוחב, ואפשר לטעון שהיא איננה מספקת.

בועז סופר: לטענתי אם משווים את שיעורי הרווח של "דילרים" באירופה לשיעורי הרווח של היבואנים בישראל, מתברר שהמרחק ביניהם איננו כה משמעותי, אם בכלל.

בועז סופר: ייתכן שזה קורה אפילו בגלל עלייה או ירידה בשערי החליפין.

בועז סופר: מר שמשוני טוען שיבואן כמותו יצטרך לקנות את המכונית במחיר גבוה ממחירו של היבואן הוותיק, ושהוא ייאלץ לוותר על מתח השיווק.

בועז סופר: נניח שהמכונית עולה 100,000 ש"ח, ומתח הרווחים הגולמי של היבואן הוא 19,000 ש"ח.

בועז סופר: נניח שמר שמשוני מצליח לייבא מכונית, כולל מס, שמחירה 5,000 ש"ח יותר ממחיר היבואן.

בועז סופר: כדי שהוא ימכור באותו מחיר, הוא צריך להרוויח כ25%- פחות מהיבואן הראשי.

בועז סופר: ואם הוא מעוניין להוזיל את המכונית כדי למשוך צרכנים, כדי ללכת לקראת הצרכן, עליו להסתפק עוד בפחות.

אברהם פורז: אבל מר שמשוני הוא מוכן לכך.

בועז סופר: תחרות רוחבית איננה מודל רע, לדעתי.

בועז סופר: אבל אין לי תשובה מוחלטת לשאלה האם במצב של ישראל – שוק סגור, ומחירים נמוכים – תחרות אנכית בהכרח תיטיב עם הצרכן.

אברהם פורז: מה עמדת משרד האוצר לתת מענק למי שמבצע גריטה?

בועז סופר: בצרפת ובאיטליה אין מס קנייה, המע"מ הדיפרנציאלי שם קצת יותר גבוה.

בועז סופר: כדי לעודד קניית מכוניות, לממשלה אין ברירה זולת מתן מענקים לגריטה של מכוניות ישנות.

בועז סופר: אני מציע שקודם נוריד את שיעורי המס בישראל, ואחר כך נוציא כסף מהכיס.

בועז סופר: כדי להצעיר את גיל המכוניות לרוחב, בלי תופעות לוואי של סחר בוואוצ'רים, יותר קל לעשות זאת.

אברהם פורז: לדעתי זה לא נכון, כי רמת המינוע תעלה.

אברהם פורז: בשלב ראשון זה מה שיקרה.

אברהם פורז: אם תהיה הוזלה של מכוניות חדשות בישראל – ואני אינני מתנגד לכך, כמובן – בשלב ראשון רמת המינוע תעלה, ולא תהיה גריטה מואצת, אלא בשוליים.

בועז סופר: ממילא רמת המינוע תעלה.

בועז סופר: שיעורי המס קיצוניים כל כך, שההצעה לגריטת מכוניות היא פשוט מצחיקה.

בועז סופר: בצרפת ובאיטליה אין צעד פיסקלי אחר זולת ואוצ'ר.

בועז סופר: אבל בישראל יש.

אברהם פורז: לא אתווכח כאן, אבל לדעתי המדינה הייתה משיגה כמה יעדים חשובים מאוד אילו הייתה נותנת מענק של 5,000 ש"ח על כל מכונית שמורידים מהכביש.

בועז סופר: הצעת החוק של ח"כ פורז הביאה אותי להכין מודל בנושא הזה, ואני מוכן להגיש אותו.

אברהם פורז: אני מעוניין לקבל את המודל.

אברהם פורז: כאמור, בשלב ראשון, הורדת רמת המיסוי תעלה את רמת המינוע.

אברהם פורז: הצרכנים יפנו למכוניות הישנות שיוזלו, וזה מנוגד לכל המגמות לעודד תחבורה ציבורית ולהוריד גודש בכבישים וכו'.

אברהם פורז: לדעתי אחד הנזקים של המכוניות הישנות, שאינני יודע אם הם נמדדים מבחינה כלכלית, הוא הפקק האדיר שיכול להיווצר משום שנהג של מכונית שנמצאת 15 שנה על הכביש נתקע בשלולית ביום חורף.

אברהם פורז: במדינה שיש לה תל"ג כמו ישראל, לא צריכות לנוע בכביש מכוניות שגילן מעל ל12- שנים.

אברהם פורז: אבל מכיוון שאי אפשר לחלט את רכושו של אדם, הדרך היחידה היא לתת תמריץ להוריד את המכוניות מהכביש, לפני שהן הופכות למפגעים.

אברהם פורז: אני בטוח שגם היבואנים להשתתף בעניין הזה.

בועז סופר: זה נשמע כמו פתרון קסם, אבל לצערי אין זה נכון.

נחום לנגנטל: ההצעה של ח"כ פורז טובה מאוד.

נחום לנגנטל: אפשר להעלות את אגרת הרכב במעט, ובכסף הזה לממן פיצוי למכוניות שגילן יותר מ19- שנים.

נחום לנגנטל: כך הן גם לא יעברו שני טסטים בשנה סתם כך.

בועז סופר: אבל יש צורך לבנות מנגנון של גריטה.

בועז סופר: ומעבר לכך, זהו מצב של פרצה קוראת לגנב.

בועז סופר: את הורדת המכוניות הישנות מהכביש אפשר להשיג בהעלאת האגרות.

נחום לנגנטל: אין צורך ליצור מנגנון של ואוצ'רים – על כל גריטה יינתן שיק.

אברהם פורז: בשלב זה אני נאלץ להפסיק את הישיבה לכעשר דקות.

אברהם פורז: אני מבהיר שאינני מתכוון להצביע היום על התקנות.

אברהם פורז: עלינו לדון בהן בפירוט, לקרוא את כל הסעיפים, ורק אחר כך תהיה הצבעה.

אברהם פורז: (הפסקה).

אברהם פורז: נשמע כעת נציגים נוספים בדיון שמבקשים לומר את דברם ועדיין לא ניתנה להם ההזדמנות לכך.

אברהם פורז: אינני בטוח שאת הדיון המפורט על סעיפי הצו נקיים בפורום הרחב, שיכלול את הנציגים של כולם.

אברהם פורז: כמובן שנקרא את כל הסעיפים.

אברהם פורז: היום המטרה היא לשמוע דברים באופן כללי.

זאב פרידמן: יש לי התייחסות ספציפית לסעיפים שונים.

זאב פרידמן: אפרט אותה בעתיד.

אביהו בן נון: בשם איגוד יבואני הרכב, אני מבקש לחדד את הנושאים שנדונים.

אביהו בן נון: ראשית, המטרה הייתה להוריד מהסמכויות והיכולות של היבואנים כדי ליצור תחרות.

אביהו בן נון: תחרות רוחבית כמו שיש בישראל לא קיימת בשום מקום בעולם.

אביהו בן נון: הסיבה היא שכאן אין ייצור מקומי ולכן אין צורך ליצור הגבלות למכונית מיובאות, כמו שקיים באירופה ובארצות הברית ובמדינות אחרות.

אביהו בן נון: הבנתי שבישיבה הקודמת עלתה השאלה האם יש תקינות שונות למדינות שונות, בתחום התקינה האירופית, או האם ייתכן שבאירופה ייצרו מכוניות בתקינה שונה מהתקינה האירופית.

אביהו בן נון: נדמה לי שהטענה הזאת הוכחה, ואין עליה שאלות.

אביהו בן נון: ואם יש שאלות – בידינו כל ההוכחות הדרושות לכך.

אברהם פורז: אני משוכנע בכך.

אביהו בן נון: כלומר, גם מכוניות מאירופה או מיפן שיש להן תקינה אירופית או יפנית מלאה וכו' – מיועדות לאזור מסוים.

אביהו בן נון: לפעמים הדרישות בארץ שונות מהדרישות בארצות חמות אחרות.

אביהו בן נון: כאן, מעבר לדרישה למערכת קירור ברמה של ארצות חמות, יש גם דרישה לפילטרים לאוויר השונים מאלה שקיימים באירופה, בגלל האבק.

אביהו בן נון: כאשר התקינה מתאימה, היצרן אחראי לתקלות ולבעיות.

אביהו בן נון: בכל דגם יש בעיות אחרות.

אביהו בן נון: לפעמים ממתינים חודשים ושנים כדי שהיצרן יתאים את הדגם לישראל.

אביהו בן נון: אם אין התאמה, לא ניתנת אחריות, כי היצרן יודע שמייד יהיו תקלות.

אביהו בן נון: לעניין Recall – החזרה בגלל תקלה: היצרן איננו מדווח ליבואנים בישראל על מה שקורה בעולם, ולא מוסר את הפירוט על מה שנעשה בעולם.

אביהו בן נון: הוא שולח את הפירוט הספציפי לישראל.

אביהו בן נון: הרבה מהמידע איננו מתפרסם, והמוסכים המורשים מקבלים את המידע בחוברות מהיצרן.

אביהו בן נון: מוסך שאיננו מורשה או יבואן שאיננו מורשה, לא יקבל את המידע הזה.

אברהם פורז: לצערנו לא נוכל להמשיך בדיון כעת.

אברהם פורז: ההפסקה שקיימתי במהלך הדיון התארכה מעבר למה שצפיתי.

אברהם פורז: ייקבע מועד נוסף לדיון, ואז הוועדה תדון בכל סעיפי הצו.

אברהם פורז: אני מודה לכולם.