ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 404, 2002-01-01 11:00

נחום לנגנטל: בוקר טוב לכולם , אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה בדיונה בחוק סיוע לנפגעי תאונות דרכים ובני משפחותיהם התשס"א-2001.

אתי בנדלר: זה מגיע כבר להתשס"ב-‏2002

נחום לנגנטל: נעבוד בשיטת "גומרים הולכים" כמו במילואים.

נחום לנגנטל: סוף כל סוף נמצאה לה אכסניה שהסכימה ליטול על עצמה את העניין הזה וזה משרד העבודה והרווחה.

נחום לנגנטל: בדיונים שהיו לנו עם ראשי המשרד נכנעתי ללא תנאים לכל דרישותיהם, ואשר על כן הם העבירו את הסתייגויותיהם בנוסח המצורף לכם כאן.

נחום לנגנטל: אני אומר לפרוטוקול לעצמי ולכם, שזה רחוק מאד מהצעת החוק המקורית שהוגשה לפני שנתיים בחתימתם של כל חברי הכנסת בישראל, ובעידודם של הורים שכולים, משפחות, יתומים אלמנות וכולם.

נחום לנגנטל: לדאבון לבי כי רב הוא, לא הצלחנו להגיע להסדר על כל המגבלות התקציביות ועל כל המגבלות הנוספות.

נחום לנגנטל: אנחנו מגיעים עכשיו לנוסח מאד מצומצם.

נחום לנגנטל: אני רק אומר שמאחר ונכנעתי ללא תנאים לכל הדברים האלה שהם ביקשו מאתנו ולו כדי שהדבר הזה יעלה לקריאה שניה ושלישית, מאחר ומשרד העבודה והרווחה הסכימו להיות האכסניה לזה כפוף לאלף תנאים, נכנעתי ללא תנאים, רק כדי שזה יעלה.

נחום לנגנטל: אני רק אומר פה שמאחר וזה רחוק מאד מההצעה המקורית, יום אחרי שזה יתקבל, אנחנו נגיש הצעת חוק לתיקון החוק הזה, וננסה לאט לאט לחזור לדברים המקוריים שאותם רצינו.

אברהם פורז: באופן פורמלי , אנחנו צריכים להחליט אם למשוך את החוק חזרה, להעביר למליאה?

אתי בנדלר: הוא כבר נמשך, אני מבקשת לעשות שוב רביזיה נוספת.

אתי בנדלר: מי בעד רביזיה.

נגד: הרביזיה התקבלה.

אברהם פורז: יש רביזיה, העניין פתוח מחדש, איזה סעיפים אנחנו צריכים לתקן?

אתי בנדלר: לפי הרשימה שהועברה אלי אתמול בערב.

רחל גוטליב: אני רק רוצה להעיר לפרוטוקול שאנחנו, המשרד לביטחון פנים, כלה חשובה בחתונה הזו- -

אתי בנדלר: אין כלה לא חשובה.

רחל גוטליב: את ההערות קבלנו ברגע זה, שום תיאום לא נעשה אתנו, כבר אני רואה שיש לזה השלכה גם עלינו.

אברהם פורז: התאריך נושא את ה- 16 בדצמבר, זה כבר שבועיים בחוץ.

רחל גוטליב: אלינו זה הגיע הבוקר, המכתב לא מיועד אלינו, הוא לא הועבר אלינו.

אברהם פורז: בואי נראה בהמשך אם אלו דברים שניתן לחיות אתם או שזה משהו קרדינלי, טוטאלי, בלתי קונבנציונאלי שתתנגדי לו.

נחום לנגנטל: אני רוצה להעיר לפרוטוקול שגם יו"ר הוועדה וגם אנוכי, עבדנו פעם בממשלה ואנחנו כבר לא עובדים שם, אז אם יש תלונות על דרך עבודתה של הממשלה, זה לא אלינו.

אברהם פורז: בסעיף 1, בהגדרת "נפגע תאונת דרכים", המילים "סבל מאובדן הכרה" עד סוף ההגדרה – יימחקו.

נחום לנגנטל: מדובר רק על הרוגים.

נעה וגנר: יש לנו הערה קודמת ממשרד העבודה המתייחסת לצורך בקבלת הסכמתו של המרכז לשלטון מקומי.

נחום לנגנטל: קבלנו.

אברהם פורז: אם קבלנו שאחרי נפטר באה נקודה, הפצועים קשה לא שייכים לעניין.

בני רובין: זה צריך להיות "שנפטר כתוצאה".

אתי בנדלר: על הנוסח נעבוד בנפרד.

אתי בנדלר: אני רק רוצה להזכיר שהייתה החלטה בשלב ביניים, אני כבר לא זוכרת מתי, שיהיה מדובר רק על מי שנפטר כתוצאה מתאונת דרכים, אבל לשר תהיה סמכות, באישור הוועדה להרחיב א מסגרת ההגדרה.

אברהם פורז: לא, מדובר רק על הרוגים, חבר כנסת לנגנטל לא רוצה לריב עם משרד העבודה והרווחה, הוא מרים ידיים ואומר, כל מה שהם אומרים, מקובל עלי.

אברהם פורז: הגדרת "סיוע ראשוני"- תימחק.

אתי בנדלר: אין סיוע ראשוני.

אברהם פורז: סעיף 2(א)

אתי בנדלר: הגדרות תאונות דרכים והשר, אני מניחה שאין הערות.

אברהם פורז: מה שאנחנו לא מעירים נשאר בניסוח הקודם.

אברהם פורז: בסעיף 2(א) במקום: "במסגרת משרד העבודה" יבוא: "במשרד העבודה".

אברהם פורז: בסעיף 2(ב), לאחר המילים: "המרכז ינוהל" יבוא: "על ידי מנהל, עובד מדינה שימנה השר".

בני רובין: בעברית פשוטה, שלא יהיו מנויים פוליטיים.

אתי בנדלר: מה שמבטיח שאם השר ימנה, זה לא יהיה.

אתי בנדלר: מה זה יישב בראש הצוות?

אתי בנדלר: הוא יהיה היושב ראש?

אברהם פורז: הוא יהיה היושב ראש.

אברהם פורז: בסעיף 2(ב)(2) במקום הנוסח הקיים יבוא: "עובד סוציאלי ופסיכולוג שימונו על ידי שר, שני נציגי ציבור שיתמנו על ידי השר בהתייעצות עם ארגונים המייצגים נפגעי תאונות דרכים, ונציג ציבור שיתמנה על ידי השר בהמלצת המרכז לשלטון מקומי".

אברהם פורז: את זה קבלנו.

אברהם פורז: אחרי שאמרת שאתה מקבל הכל אז אנחנו מקבלים גם את זה.

רחל גוטליב: יש לי הערה, אולי זה לא מענייננו.

רחל גוטליב: .."

אברהם פורז: אם את מרגישה שזה בנפשך, תגידי.

רחל גוטליב: לא בנפשי, אבל אף פעם אנחנו לא נותנים מעמד לארגונים וולנטריים.

נחום לנגנטל: את חייבת להבין את העניין, אחרי כל מה שהורדנו, ושיגענו אותם, חייב להישאר משהו.

אברהם פורז: "בהתייעצות עם הארגונים המייצגים" יש הרבה פעמים של חובת התייעצות.

אברהם פורז: בסוף סעיף 2

נחום לנגנטל: זו ההערה שהיא נכונה בעיני, שמחתי לשמוע את הערתה, שלא יתחיל להיות פה משהו שיושבי דירקטריונים יתחילו לקבל- - -

אברהם פורז: על זה החזר הוצאות זה בסדר גמור, הוא לא חייב להפסיד על זה.

רחל גוטליב: גם עובדי מדינה?

נחום לנגנטל: עובד מדינה לא מקבל פעמיים.

אתי בנדלר: אני לא מבינה למה הכוונה.

אברהם פורז: הם רוצים שזה יהיה גם בכותרת השוליים.

אברהם פורז: במקום "מטרות המרכז" שיהיה "מטרות תפקידי המרכז".

אתי בנדלר: זו לא עברית.

אתי בנדלר: תרשו לי, מה שבמסגרת נוסח, עם כל הכבוד, תשאירו לי.

אברהם פורז: אבל אנחנו גם יועצים לנוסח.

אתי בנדלר: יועצים אני תמיד מקבלת.

ענת לאור: מה זה אומר במהות?

אתי בנדלר: זה אומר שאותו מרכז, הוא שיתדרך אתכם מה לעשות.

אתי בנדלר: מה שהיה עכשיו, אני אקריא לכם: "המימון וההקמה של היחידה במשטרת ישראל" יעבור לסעיף 4, "שתהיה אחראית למסירת ההודעות למשפחות של נפגע תאונות דרכים, ומימון פעילותה".

אתי בנדלר: זאת אומרת שיצאו מתוך הנחה שמעבירים כסף כדי שהמשטרה תטפל בהקמת המרכז.

אתי בנדלר: יוצאים מתוך הנחה שהיא יודעת איך לטפל בהקמת היחידה הזו.

אתי בנדלר: מה שמוצע כאן זה שהכסף הזה יבוא גם.

אתי בנדלר: ..

אתי בנדלר: שהמרכז גם ידריך את היחידה המשטרתית הזו, וגם יטפל בפעילות שלה.

אתי בנדלר: משרד העבודה והרווחה תדרך - - -

ענת לאור: מה סוגיית המימון?

נעה וגנר: המימון מופיע בהתחלה, ברגע שמופיע מימון, מימון ההקמה ההדרכה והפעילות, זה הכל כתוב - - -

רחל גוטליב: אני לא מבינה מה עניינו של משרד העבודה והרווחה דווקא לקבוע את זה?

אתי בנדלר: בסדר, אני חוזרת בי.

נחום לנגנטל: אני אסביר לכם מה הם אומרים, מה שחיים פוזנר סמנכ"ל משרד העבודה והרווחה אומר, אם מקימים יחידה של שוטרים, הוא רוצה שהצד המקצועי של איך מודיעים את ההודעה, מאחר ומושתת עליהם האחריות הכוללת של החוק, אז הוא רוצה שאת ההדרכה הם יעבירו, שהם יהיו בצד המקצועי.

אתי בנדלר: זה לא מה שנובע, חשבתי שזו הכוונה כשאני קוראת את הנוסח כפי שהוא יוצא, לאור התיקון המוצע, אני רואה שמדובר בסך הכל בסמנטיקה ולא מעבר לזה, זאת לפי מיטב הבנתי.

בני רובין: השאלה היא אם יש פסיק אחרי ההקמה.

אתי בנדלר: מדובר על מימון ההקמה ההדרכה והפעילות.

אברהם פורז: אנחנו אומרים שמטרות המרכז הם מימון ההקמה, ההדרכה והפעילות של יחידת משטרת ישראל.

אתי בנדלר: מדובר במימון של כל אחד משלושת הפעילויות האלה ואני מבטיחה להתייעץ עם מומחים ללשון העברית, האם הנוסח הזה משקף את הכוונה הזו, ואם אתם לא רוצים, זה יהיה מימון של ההקמה של ההדרכה ושל הפעילות.

אתי בנדלר: במקום ל"בן" ל"בני".

נעה וגנר: המטרה הייתה, כמו שאתה אומר, גם מימון אבל גם התדרוך וכל הטיפול בנושא.

רחל גוטליב: אפשר היה לשאול אותנו, זה לא מקובל עלינו.

נעה וגנר: הליווי וההדרכה גם לא מקובלים עליכם?

נעה וגנר: או שהמימון מקובל עליכם והליווי לא מקובל עליכם?

רחל גוטליב: עם מימון ההקמה הדרכה ופעילות אין בעיה.

אתי בנדלר: יש פעמיים "הטיפול בהם".

נעה וגנר: הכוונה היא לקצר את המשפט לא לסרבל את החוק.

אתי בנדלר: "לייעול ולתיאום הטיפול בהם ובבני משפחתם" ונמחק "על ידי משרדי ממשלה".

אתי בנדלר: לפני כן, יש כאן בין תפקידי המרכז, אם אכן יסתדר ונגיע לזה בהמשך שלמרכז הזה יש תקציב, הרי שסעיף 3(ב) כפי שהכנו בזמנו, הציע שצריכה להיות החלטה על ייעוד כספי המרכז ומימון הפעילות שהורשו במסגרת תקציב המרכז.

אתי בנדלר: היום מוצע למחוק לחלוטין את הנושא הזה, ואז מי יחליט על הקצאת הכספים?

נעה וגנר: כמו כל מרכז שמבצע תפקידים אז יש גם את הקצאת הכספים לאותם תפקידים, הוא שמחליט על הקצאת הכספים לאותם תפקידים וסעיף 7 הוא סעיף סל כזה.

אתי בנדלר: סעיף 7 דן בנושא שונה לחלוטין ומדבר על סיוע במתנדבים והוא אומר, תביאו את סעיף 7 במקום סעיף 3(ב).

נעה וגנר: סעיף קטן (7) כל נושא אחר.

אתי בנדלר: לנושא הזה אני צריכה את עמדת משרדי הממשלה, חבר הכנסת לנגנטל תרשה לי לומר מילה אחת, אני לא רוצה לסכל, אני רוצה לקדם את זה, אבל אני רוצה שלא יגידו אחר כך שהחוק הוא לא בר ביצוע, כי זה מה שיקרה אם אנחנו לא נדון בנושא הזה.

נחום לנגנטל: הם אומרים שההבדל בין (א)(7) ל- (ב).

אתי בנדלר: זה לא קשור ל- (א)(7).

נחום לנגנטל: כן סעיף (א)(7), על זה אני מדבר אתך.

נעה וגנר: זה סעיף הסל.

אתי בנדלר: חבר הכנסת לנגנטל, תסתכל על סעיף 18 במכתב ותראה: "סעיף 7 יימחק – הנוסח יועבר לסעיף 3.

אתי בנדלר: הוא מדבר על סעיף 7 להצעת החוק.

אתי בנדלר: הוא לא מדבר על פסקה (7) בסעיף קטן (א).

נחום לנגנטל: סעיף 13 בהערות של המכתב אומר כך, תסתכלי בעמוד 4 בפסקה שלישית, זה סעיף (7): "כל נושא אחר שהמרכז ימצא לנכון לטפל בו לצורך תיאום וקידום הטיפול בנפגעי תאונות דרכים ובני משפחותיהם".

נחום לנגנטל: זה סעיף הסל הגדול.

נחום לנגנטל: סעיף (ב) אומר כך: "מנהל המרכז, בהתייעצות עם צוות ההיגוי, יחליט על הפעולות הנדרשות לצורך ביצוע המטלות המפורטות בסעיף קטן (א), ובכפוף להוראות סעיף 5(ב) – על ייעוד כספי המרכז ומימון הפעולות שאושרו כאמור במסגרת תקציב המרכז.

נחום לנגנטל: אומר לי, (ב) ו- (7) זה אותו דבר, אם נתנו להם במטרות לעשות כל דבר, זה חלק ממה שיש.

נעה וגנר: בסעיף 7 השני הכוונה היא שפעולת המתנדבים היא כבר נמצאת בין המטרות, זה לא דבר נפרד בפני עצמו.

נחום לנגנטל: בהערה 16, סעיף 7 יימחק, הנוסח הועבר לסעיף 3, הוא אומר, תיקח את מה שכתוב בסעיף 7 ותעלה את זה לסעיף המטרות, שפעולות המרכז לפי חוק זה ייעשו בעזרת מתנדבים, הוא אומר שננסח את זה שם.

אתי בנדלר: אני רוצה לשאול עכשיו, האם למרכז הזה יהיה תקציב כלשהו.

נחום לנגנטל: כן.

אתי בנדלר: מי יחליט על ייעוד הכספים של המרכז?

אתי בנדלר: על השימוש בתקציב שישנו?

נעה וגנר: מנהל.

אתי בנדלר: היום זה הוגדר במסגרת סעיף 3(ב) שהמנהל, בהתייעצות עם המרכז.

אתי בנדלר: עכשיו מציעים למחוק את זה, זה מה שהיה מעוגן בסעיף 3(ב).

אתי בנדלר: האם המרכז הזה, שמורכב בעצם מגורמים חיצוניים במשרד העבודה והרווחה יהיה צד בעניין הזה או שלא יהיה?

אברהם פורז: משרד העבודה והרווחה צריך לקבוע.

אתי בנדלר: תלוי במרכז, אם המנהל יחליט על פעולות מסוימות אבל הם לא יתוקצבו אז מה השגנו?

נעה וגנר: בסעיף 5 יש תקציב למרכז, אז אותו תקציב משמש למטרות המרכז.

עמיר נאור: לא יכול להיות צוות המרכז, יכול להיות צוות ההיגוי, או גוף אחר.

אתי בנדלר: בוודאי שלא צוות ההיגוי כי צוות ההיגוי אינם עובדי משרד העבודה והרווחה, חלקם בכלל נציגי ציבור ודאי שהם לא יכולים להחליט על שימוש בתקציבים.

אברהם פורז: השימוש בתקציבים צריך להיות על ידי המנהל של המרכז.

אתי בנדלר: אני לא רוצה לקבוע אני רק רוצה לשים על השולחן את מה שמוצע כאן.

אתי בנדלר: הוא מציע למחוק את זה והוא לא נותן פתרון אחר.

אברהם פורז: אז אנחנו קובעים שהמנהל יקבע, וזה הכל.

נעה וגנר: המנהל הוא זה שיקבע?

אברהם פורז: אז לא נמחק את הסעיף.

בני רובין: דבר שנראה לי חשוב, סעיף (ב) אומר שהמנהל זקוק להתייעצות עם צוות ההיגוי בנושאים הכספיים.

בני רובין: לדעתי צריך להשאיר את זה, זה אחרי הכל תפקיד מרכזי של צוות ההיגוי.

בני רובין: החלק הראשון הוא קצת מוזר כי השאלה היא מתי המנהל מנהל בעצמו ועל איזה פעולות הוא צריך להתייעץ עם צוות ההיגוי?

אברהם פורז: חבר הכנסת לנגנטל אם תוכל להמשיך לנהל את הישיבה, אני צריך ללכת לרגע לוועדת חוקה.

נחום לנגנטל: אני חושב שבהתייעצות דיסקרטית שעשיתי עם משרד העבודה והרווחה הוא מוכן שזה יימשך כך.

אתי בנדלר: תודה.

אתי בנדלר: אני מוכנה שסעיף 7 יחזור לסעיף 3 אבל לא למחוק את סעיף 3.

עמיר נאור: זה אומר שהמנהל מקבל את התקציב ומחליט לבד.

נחום לנגנטל: לא, מנהל המרכז בהתייעצות עם צוות ההיגוי יחליטו על ההקצאות.

נעה וגנר: הכוונה הייתה בסעיף 7 שהוא יבוא במקום (ב).

נעה וגנר: מה שמופיע בסעיף 3(א)(7) הוא זה שמופיע בסעיף (ב), במקום סעיף (ב).

אתי בנדלר: זו לא הכוונה.

נעה וגנר: זה אומר שפעולת המתנדבים כבר נמצאת בין המטרות.

אתי בנדלר: את משפטנית?

אתי בנדלר: אז בואי נקרא ביחד, זה לא מה שכתוב משום שהוא מדבר על פסקאות - -

נעה וגנר: ישנם שני סעיפים שמתייחסים לזה, סעיף אחד זה סעיף 13 שמדבר על 3 (א)(ב) וסעיף 7.

נחום לנגנטל: הם אומרים כך, סעיף (7) הוא סעיף סל שבא ואומר שכדי שלא יהיה מצב של אולטרה וירס שבו המרכז פועל בחוזה סגור, עשו לו סעיף סל, זה סעיף (7), תעשה את כל מה שאתה רוצה בהתייעצות עם צוות ההיגוי.

נחום לנגנטל: סעיף (ב) אומר, עכשיו אני נותן לו את הכלי, הסמכות הפיזית שלך היא שכשאתה מקבל תקציב אתה תנהל מה לעשות אתו, איך להקצות אותו, תעשה את זה בהתייעצות עם הצוות שלך.

נחום לנגנטל: זה ההבדל בין (7) ל- (ב).

נחום לנגנטל: אומרת היועצת המשפטית של הוועדה, אני חושבת שלא טוב יהיה לאחד את הדברים האלה, לכן כדאי שזה יופרד.

נחום לנגנטל: אני אומר, לצורך העניין הזה, בואו נקבל את עמדתה.

נעה וגנר: בסדר.

רחל גוטליב: אולי תסביר נעה מה עומד מאחורי הבקשה לתיקון הזה.

נעה וגנר: סעיף 4(א) יש בו בעצם חזרה על הסמכות שמופיעה בתיאום בסעיף 3: ריכוז המידע ניהול הטיפול בהם ותיאום הטיפול בהם.

נעה וגנר: כיוון שיש לנו כבר את ריכוז המידע בסעיף 3(א)(3), אין צורך בסעיף הזה.

נעה וגנר: מה זה התפקיד לרכז את ההודעות?

נעה וגנר: אפשר להיות אחראית למתן הודעות, זה דבר אחד, המידע המוסדר כבר בסעיף 3(א)(3), אז למה צריכים את הכפילות הזו?

רחל גוטליב: מבחינתנו זה מצמצם את תפקיד היחידה המשטרתית, אם זה מה שאתם רוצים, שהעבודה הזו תבוצע על ידי גורם אחר, אין בעיה.

נחום לנגנטל: אין מחלוקת שיהיה כתוב כך, "תוקם יחידה משטרתית שתהיה אחראית למתן הודעות למשפחות הנפגעים", על זה אין מחלוקת, שתוקם יחידה שתהיה אחראית על ההודעות.

נחום לנגנטל: אנחנו נתנו לה עוד משימה אחת, שתרכז את ההודעות בנוגע לנפגעי תאונות דרכים.

נחום לנגנטל: מה שהפריע לתומר מוסקוביץ' שאתם צריכים גם לטפל בנפגעים שהם לא הרוגים.

רחל גוטליב: לא.

רחל גוטליב: תוקנה ההגדרה של המושג "נפגע", וכרגע זה רק הרוג.

רחל גוטליב: אבל אין לי בעיה.

נעה וגנר: מה אכפת גם פה ומה אכפת פה?

נעה וגנר: מה זה לרכז את ההודעות?

נעה וגנר: מה זה התפקיד של לרכז את ההודעות, אני מכינה את מתן הודעות?

נחום לנגנטל: מה אכפת לך שהיא תעשה את הריכוז?

נעה וגנר: השאלה היא מה זה התפקיד הזה?

נעה וגנר: מה זה לרכז את ההודעות?

נחום לנגנטל: מה שתגידו לנו נעשה, אבל אחרי דבריי, תחשבו שניה, תתייעצי עם שני חברייך שמימינך, ומה שתחליטו נעשה.

נחום לנגנטל: המשטרה אומרת לך בהגינות, אם אתם מצמצמים לנו בחקיקה ראשית פחות משימות, זה יותר טוב לי, יש פה כרגע שאני חייבת עוד לעשות ולא נותנים לי על זה יותר כסף, את המחצית היא מקבלת בכל מקרה.

נחום לנגנטל: הסכמתי בכסף הזה לעשות גם את הריכוז.

נחום לנגנטל: עזבי כרגע את העניין של מה ההבדל.

נחום לנגנטל: הם אומרים, אם אתם מורידים מאתנו משימה, מה אכפת לנו, אז הורדתם, אבל אני אומר לכם, מה אכפת לכם שהמשימה הזו תהיה על המשטרה גם?

נחום לנגנטל: למה אתם מתנגדים שזה יהיה להם?

נחום לנגנטל: זה הדבר היחיד.

נחום לנגנטל: אם תגידו שאתם עומדים על זה, נמחק את זה.

משה בן זיקרי: בכל מקרה נעשה את זה.

אתי בנדלר: קודם כל אני מודה לנציגת משרד העבודה והרווחה שהפנתה אותי שוב לסעיף 3(א)(3) כי אין לי כאן צורך במידע על נפגעי תאונות דרכים, משנפגע תאונת דרכים הוא הרוג, אז אין לי מה לרכז מידע על מצבו.

אתי בנדלר: מצבו גמור חד משמעית.

אתי בנדלר: אז ברשותך, אני יכולה למצוא משהו על ייעול הטיפול במשפחותיהם של נפגעי תאונות דרכים.

אתי בנדלר: לגבי התפקיד של המשטרה בבדל הזיכרון שלי נזכרתי איך זה הגיע.

אתי בנדלר: נאמר שמדובר כאן על יחידת מטה מכיוון שההודעות על הנהרגים או בכלל נפגעים בתאונות דרכים קורות בכל הארץ.

אתי בנדלר: הם מחייבים לפי חוק שכל יחידות השדה יעבירו את ההודעה הזו ליחידה המשטרתית כדי שהיא תהיה אחראית שההודעה למשפחות יימסרו בצורה מסודרת לפי נוהל קבוע.

אתי בנדלר: זו הייתה הסיבה שכך זה נכתב בזמנו, אין לי בעיה למחוק את המילים האלה מהנוסח המוצע והמשטרה תקבע לעצמה את הנוהל של מסירת ההודעה.

נעה וגנר: אין לנו בעיה עם זה רק רצינו לבקש שהמידע יהיה גם זמין למרכז.

עמיר נאור: לכן כדאי לך שיהיה ריכוז.

עמיר נאור: תחזרי לנוסח הקיים אם את רוצה את זה.

נחום לנגנטל: אז מה אתם רוצים?

רחל גוטליב: יש בעיה של סודיות שלא מעבירים חומר.

נעה וגנר: יש עניין שהיחידה המשטרתית תהיה רשאית למסור את המידע הזה למרכז, את זה צריך לרשום.

נחום לנגנטל: אתם מוכנים ש- 4(א) יהיה כפי שהוא מופיע בנוסח המקורי, אתם מבקשים שנוסיף עכשיו משהו, לא שנגרע, שהמשרד לביטחון פנים, או המשטרה, תעביר את המידע גם למרכז.

נחום לנגנטל: יש מתנגדים שהדבר הזה יהיה כתוב?

נחום לנגנטל: אם אין התנגדות אז נוסיף את זה.

אתי בנדלר: אני לא צריכה לכתוב שהוא מחוסר הכרה, זה מיותר, "ובלבד שלבן המשפחה מלאו 18 שנים".

אתי בנדלר: למה ההודעה תימסר?

נעה וגנר: כי אחרת ההודעה לא תימסר.

נעה וגנר: אם הוא מתחת לגיל 18 אז ההודעה לא תימסר?

נעה וגנר: היחידה המשטרתית המבצעת מלווה באותם גורמים מתאימים שמודרכים בצורה נכונה בשביל למסור את ההודעה הזו בצורה הכי לא פוגעת, מתחת לגיל 18 ההודעות יימסרו לא על ידי היחידה הזו?

נחום לנגנטל: אני עושה בהערה שלכם הבחנה בין שני דברים ברשותך, "הודעה למשפחה תימסר לבן משפחה של נפגע תאונת דרכים", "שנפטר או שהוא מחוסר הכרה", אין צורך לכתוב את זה יותר כי כבר מחקנו את זה.

נחום לנגנטל: יש עוד דבר שבקשתם למחוק שאני רוצה להבין.

נחום לנגנטל: אנחנו רוצים שההודעה תימסר למישהו מבן משפחת ההרוג שהוא בגיר.

נחום לנגנטל: אני אתן לך דוגמא, נניח שחס ושלום נפגעתי- - -

כולם: חס ושלום.

נחום לנגנטל: תודה רבה לכולם, אין כאן אנשים ממפלגתי אז אני מניח שזה נאמר בכנות.

נעה וגנר: אשה שיש לה רק ילדים קטנים, לא תימסר לה ההודעה?

נחום לנגנטל: תראי מה יש בחקיקה הראשית, יש לי אשה, יש לי ברוך השם ילדים, יש לי ילדה בת 20 ויש לי ילד בן 9.

נחום לנגנטל: באופן תיאורטי יתפסו את הילד בן 9 ויודיעו לו וכך נפטרה הבעיה.

נחום לנגנטל: לכן אומרים, ובלבד שההודעה תהיה למישהו שהוא מעל גיל 18, או שתמצאו את אשתי או לפחות את הבת הגדולה שלי.

נחום לנגנטל: זו הייתה הצעת החוק.

נחום לנגנטל: עדיף לא להגיד לבן שלי.

נחום לנגנטל: לכן אמרנו שבלבד שלבן המשפחה מלאו 18 שנים.

נחום לנגנטל: אם הייתי במצב שאני גרוש ויש לי רק ילד אחד בן 9 , אז המשטרה תבוא, תודיע לילד בן ה- 9 וזה הכי קל.

נחום לנגנטל: אין ברירה, כנראה שצריך לחפש את ההורים שלי למסור את ההודעה.

נחום לנגנטל: לכן כתוב בלבד שלבן המשפחה מלאו 18 שנים, זה דבר שלדעתי הוא חובה.

נעה וגנר: מה קורה כשאין בן משפחה שהוא מעל גיל 18?

נעה וגנר: אם וילד עולים חדשים והם כל המשפחה שיש, אז לא תימסר הודעה?

נעה וגנר: המטרה היא להקים יחידה שתטפל בדברים האלה בצורה הכי נכונה והכי מתאימה למסור את הודעה, מה הם יעשו, יימסרו בטלפון?

נחום לנגנטל: כתוב שההודעה תימסר על ידי שוטר שילווה על ידי עובד מהרשות המקומית וכן נציגים אחרים ככל שנדרש לנסיבות העניין, אין יותר טלפוני, עם זה גמרנו את העניין.

נעה וגנר: אבל זו בדיוק הסיבה למחוק את ה- 18 כי לפי זה, לילד מתחת לגיל 18 אפשר סתם להגיד לו.

נעה וגנר: אפשר על ידי מישהו אחר.

אתי בנדלר: אני לא חושבת שלוועדה הזו יש את הכלים להחליט האם מותר או אסור למסור לבן משפחה שטרם מלאו לו 18 שנים, אולי בנסיבות העניין נשארו רק ילדים, אינני יודעת.

אתי בנדלר: האם מהניסיון שלכם בביטוח הלאומי, ולמיטב ידיעתי בשום חוק לא נאמר למי מוסרים את ההודעה, האם יש צורך לעגן אי מסירת הודעה לקטין בחוק, או שמספיק שנכתוב "תימסר לבן משפחה בדרך נאותה" או "בדרך מקצועית נאותה" או משהו כזה, כדי לענות על הנושא הזה שמצד אחד לא יימסרו סתם הודעה לקטין אם יש אלטרנטיבה אחרת ומצד שני, אולי לפעמים אין דרך אחרת אלא למסור הודעה לקטין.

אתי בנדלר: חס וחלילה אם נשאר רק קטין במשפחה ושני ההורים נהרגו, אז לא ימסרו לו הודעה?

אתי בנדלר: אני לא חושבת שבחקיקה ראשית אנחנו צריכים לכבול את ידינו בעניין הזה.

נחום לנגנטל: את בעד למחוק את זה?

שמואל פינצ'י: התשובה תהיה פחות ארוכה מהשאלה.

שמואל פינצ'י: לביטוח לאומי אין ניסיון במסירת הודעות לבני משפחה.

אתי בנדלר: מה עם נפגעי פעולות איבה?

שמואל פינצ'י: ממש לא.

שמואל פינצ'י: בפעולות איבה אנחנו נכנסים אחרי 24 שעות, המסרים הם או הרשות המקומית, אבו כביר, או המשטרה, אנחנו לא מוסרים.

שמואל פינצ'י: לדעתי המקצועית, צריכים לחפש את האדם המבוגר, מעל לגיל 18 כדי למסור לו את ההודעה הזו, לא בטלפון כי צריכים לדעת מי עומד מאחורי הטלפון ובהחלט צריך לחפש.

שמואל פינצ'י: זו הייתה הדוגמא הקשה ביותר, ליד קטן מחפשים את ההורים את האישה הבת.

נחום לנגנטל: אפילו את הגרושה זה יותר הגיוני לחפש.

שמואל פינצ'י: אפילו את הידועה בציבור, הכל יותר הגיוני.

משה בן זיקרי: אני רוצה להסביר איך זה נעשה היום.

משה בן זיקרי: היום המשטרה, עוד לפני שהיא מודיעה לבן משפחה מדרגה ראשונה, היא עושה בדיקה מסביב למשפחה ולבית לראות למי אפשר למסור.

משה בן זיקרי: במידה ולא מוצאים מישהו מבני המשפחה, לא עוזבים את זה ומודיעים לילד בן 9 והולכים, הם מחפשים עדיין במעגל השני של המשפחה עד שלא מוסרים פיזית לבן משפחה שיודעים שכל המשפחה מכירה, לא עוזבים את זה.

נחום לנגנטל: הדיון על זה הסתיים, אני רוצה לשמוע הודעות קונקרטיות.

רחל גוטליב: מסירת ההודעה מחייבת איזונים.

רחל גוטליב: הפירוט הזה חייב להיעשות אולי בתקנות אולי בנהלים.

רחל גוטליב: אפשר, כדי להסדיר את זה, כפי שהציעה אתי, למחוק את הסעיף ובלבד שלבן משפחה, ובסעיף 8, שזה סעיף התקנות ושם נכתב "לרבות עניין מסירת ההודעה", אפשר לכתוב שם.

אתי בנדלר: יפה מאד.

אתי בנדלר: זה כבר מכוסה.

נחום לנגנטל: נעה, זה מקובל עליכם?

נעה וגנר: כן.

רחל גוטליב: אני רוצה רק שיהיה מקובל עליה עוד דבר, איכשהו נשמט בפעם הקודמת ממני שהתקנות יהיו בהתייעצות עם השר לביטחון פנים.

נחום לנגנטל: בהתייעצות אין להם בעיה.

נעה וגנר: זה בסדר מבחינתנו.

נחום לנגנטל: אני מסכם.

נחום לנגנטל: 4(ב) מחקנו, כמו שביקש תומר מ"נפטר" עד ל- "18 שנים".

נעה וגנר: את רוצה שכל התקנות יהיו בהתייעצות או רק בעניין מסירת הודעות?

רחל גוטליב: כל התקנות.

נעה וגנר: אני יכולה להגיד שזה לפעמים מסרבל.

רחל גוטליב: זה לא מסרבל, מה שלא מעניין אותנו, תאמיני לי שלא נעיר.

נעה וגנר: ייתכן שיהיו תקנות נפרדות.

נחום לנגנטל: קבלנו את הערה 15.

נחום לנגנטל: אנחנו עוברים להערה 16.

נחום לנגנטל: בסעיף 4(ג) במקום: "רשות מקומית תמנה עובד" יבוא: "בכל רשות מקומית ימונה אדם".

אתי בנדלר: זה לא ייתכן.

אתי בנדלר: מה זה ימונה?

אתי בנדלר: המשיח ימנה?

אתי בנדלר: אם אתה לא מטיל את החובה בחוק, אז זה לא שום דבר.

נחום לנגנטל: דברתי עם עדי אלדר הוא אמר לי שידבר אתך, שבאופן עקרוני הם רואים מאד בשמחה - -

עמי בן דרור: מאד.

נחום לנגנטל: אני משבח אותם על זה.

עמי בן דרור: באותה מידה כמו נפגעי איבה.

נחום לנגנטל: אני אומר לזכותם שרוב ראשי הרשויות בישראל, מתוך שיחות אתם, לא חיכו לנו, הם ברובם לוקחים את האחריות גם בלעדנו.

נחום לנגנטל: נעה, תסבירי לנו את הסיבה לשינוי בסעיף 16.

נעה וגנר: אנחנו רוצים שיתמנה אדם בכל רשות מקומית, שהעניינים יהיו בצורה ריכוזית.

נעה וגנר: אולי המרכז לשלטון מקומי ידאג להפעלת המינוי ולא רק רשות מקומית תמנה, האחריות היא על כל רשות ורשות.

עמי בן דרור: כל מימוש החוק הזה תועבר באמצעות מרכז השלטון אל הרשויות עצמן, עם ייעוץ משפטי מתאים.

נעה וגנר: אם אתה חושב שזה לא משנה אם אומרים להם "כל רשות מקומית תמנה אדם" זה לא משנה מבחינת ההפעלה על ידי מרכז השלטון המקומי...."

עמי בן דרור: מרכז השלטון המקומי יוצר את המאמץ לקדם את זה.

נחום לנגנטל: אני אנסה להסביר אותך ואני אתן דוגמא, נניח מקרה שבו ראש רשות מקומית הנכנס יגיד לראש הרשות המקומית היוצא, אתה כבר לא עובד רשות, האם אתה מוכן לקחת על עצמך את המשימה הזו.

נחום לנגנטל: הוא לא עובד שלו, הוא התנדב אצלו.

עמיר נאור: יכול להיות שיש אדם בישוב מסוים שהוא מקורב על הקהילה, והרשות יכולה למנות אותו לעשות את זה, אפילו בהתנדבות.

אתי בנדלר: אז למחוק את המילה "עובד".

עמי בן דרור: החוק הזה בא לגשר שתהיה העברת מידע גם לרשות המקומית.

עמי בן דרור: ברגע שהרשות המקומית תהיה מודעת ותדע על כך, היא בשמחה, לצערנו, תתן את הכלים המתאימים, שביניהם לקבוע אדם קבוע, או מחליף בשעת הצורך, שיהיה הכתובת הקבועה לכל הפניות.

עמי בן דרור: כמו שהוזכר כאן, זה יכול להיות אדם מהישוב, ויכול להיות נושא משרה ברשות, אבל הוא יוגדר מראש ברשות, שזה תפקידו, לקבל מהמשטרה או מכל מי שמעביר את ההודעה והוא ילווה את כל התהליך.

אתי בנדלר: אתה סבור שזה לא חייב להיות עובד הרשות המקומית?

אתי בנדלר: היא יכולה למנות אדם שאיננו עובד הרשות המקומית לטעמך?

עמי בן דרור: בוודאי.

אתי בנדלר: מה האחריות, במידה שאותו אדם שמונה לכך, לא ממלא את תפקידו?

עמי בן דרור: אז היא לא תמנה אותו.

אתי בנדלר: היא תמנה אותו אבל הוא נסע לחו"ל ושכח להודיע.

נחום לנגנטל: יכול להיות שיהיה מצב, למשל בכפר ערבי, שראש הרשות ימנה את המוכתר של אותו כפר, הוא לא עובד, הוא לא פנסיונר, אבל הכי מקובל באותו כפר, שהוא מבשר את ההודעה הנוראה הזו למשפחה.

נחום לנגנטל: אני חושב שההערה של משרד העבודה והרווחה אומרת, אל תכתוב "תמנה עובד" אלא תמנה "אדם".

עמי בן דרור: הניסיון מורה שבדרך כלל ראש העיר לא מזלזל בדברים האלה, להפך, הוא רואה בזה חשיבות ממדרגה ראשונה.

עמי בן דרור: הכלי היעיל בדרך כלל הוא בידי מזכיר העיר או מנהלת לשכתו של ראש העיר.

עמי בן דרור: המלווה או השליח יכול להיות מכובד, כמו שאמרת, פעם המוכתר, או יכול להיות ראש הוועד למען החייל או ראש העיר בעצמו.

עמי בן דרור: האחריות הפורמלית תוגדר על ידי ראש העיר, והוא יעביר את זה.

נחום לנגנטל: עכשיו פתרונות.

שמואל פינצ'י: לפני הפתרונות.

שמואל פינצ'י: בסעיף קטן (ב) קבענו שהשוטר ילווה בידי עובד הרשות.

שמואל פינצ'י: שם העובד ברור שהוא עובד.

שמואל פינצ'י: התפקיד של האדם בסעיף קטן (ג) הוא לדאוג לזה שיהיה עובד.

שמואל פינצ'י: לכן השאלה אם זה נכון לקחת את המוכתר, מה הוא ידאג לעובדים של רשויות מקומיות שיתלוו לשוטר?

שמואל פינצ'י: זה לא עניין של מכובדות, זה גורם מתאם, זה גורם מנהלה, לכן חשוב שזה יישאר עובד הרשות, כי אחרת לא עשינו דבר.

אתי בנדלר: אני מציעה דווקא להשאיר את סעיף קטן (ג) כפי שהוא ובסעיף קטן (ב) "ההודעה תימסר על ידי שוטר שילווה על ידי מי שמונה לכך על ידי ראש הרשות המקומית".

נעה וגנר: יש לנו עוד תיקון לסעיף קטן (ג), לתיאום בתוך הרשות המקומית, עם הגורמים הנוספים אנחנו רוצים שהדברים ייעשו במסגרת יותר כוללת ולא תיאום פנימי כזה של הרשות אלא תיאום בין כל הגורמים, לכן אני חושבת שהמילים האלה הן הוספה מיותרת ומכבידה.

נחום לנגנטל: להפך, זה טוב לך, את מטילה עליו את האחריות, שיהיה עוד.

נעה וגנר: אבל אנחנו רוצים שאותו אדם הוא זה שיהיה המלווה.

רחל גוטליב: המוכתר ילווה.

נעה וגנר: המצב שעולה כרגע הוא שיש תיאום הוא יכול לתאם מתוך הרשות המקומית שיהיה מישהו אחר שילווה.

נעה וגנר: זה לא המצב שרוצים.

נעה וגנר: אנחנו רוצים שיהיה נציג או קבוצה של נציגים שתהיה הנציגות היותר קבועה שכבר מתורגלים עם זה לא שימצאו סתם את אחת הפקידות שתיגש ותבצע את התפקיד הזה, זה בכל זאת עניין רגיש.

נחום לנגנטל: אני מציע קודם כל לקבל את עמדתה של היועצת המשפטית של הוועדה לגבי תיקון.

נחום לנגנטל: אני חוזר ל- (ב) "ההודעה תימסר על ידי שוטר שילווה על ידי מי שמונה ברשות המקומית".

נחום לנגנטל: כך פתרנו קודם כל את העניין שזה יכול להיות אדם שממונה שאינו עובד של הרשות המקומית, המוכתר של הכפר או רב העיר.

נחום לנגנטל: סעיף (ג) זה משהו אחר, הוא בא להשית כרגע חובה על רשות מקומית שצריכה למנות עובד מטעמה שתפקידו יהיה לטפל בעניין ולהיות בקשר עם כולם.

נחום לנגנטל: הוא זה שצריך להודיע למוכתר.

אתי בנדלר: פעם למוכתר ופעם לקאדי ופעם לרב.

נחום לנגנטל: או לראש העיר, והוא זה שאומר ללכת לשם.

נחום לנגנטל: הוא האיש עומד בקשר עם המשטרה.

נחום לנגנטל: זה כתוב פה.

עמי בן דרור: המשטרה תקבל מהרשות המקומית במדויק מי האיש שהוא הכתובת.

יהודית בר און: אז התיאום מיותר.

יהודית בר און: אתה כותב את זה שלוש פעמים.

רחל גוטליב: לפעמים זה משתנה אין אדם אחד.

יהודית בר און: דיני נפשות זה דיני נפשות, בשביל זה אנחנו מסכימים שהשרשות המקומית תמנה את האדם, זה בסדר גמור, והאדם הזה יהיה אחראי לרכז את הנושא, זה בסדר גמור, בשביל מה את צריכה לכתוב עוד פעם שהוא יתאם עם כל הגורמים, כשצריכים להודיע אז צריך להודיע, מה כל התיאומים האלה?

אתי בנדלר: זה לא רק תיאומים, זה לא רק לצורך ההודעה, זה לצורך תיאומים נוספים.

יהודית בר און: אם הרשות ממנה אותו ויש לו הנחיות מקצועיות מטעם המשרד, והקשר הוא דרך המשטרה.

נחום לנגנטל: אני אתן לך דוגמא, חס וחלילה היה מקרה ואוטובוס שהסיע ילדים התהפך ונהרגו באותה רשות מקומית הרבה מאד ילדים, עכשיו צריך להיות תיאום גדול מאד.

יהודית בר און: בסדר גמור, אז יש אדם שאחראי על זה.

נחום לנגנטל: אז מה אכפת לך שזה יהיה כתוב?

נחום לנגנטל: הרי את מקבלת פה מתנה בחקיקה ראשית.

נעה וגנר: אני רוצה לחזור לתיקון בסעיף קטן (ב), יש את העניין של עובד רשות מקומית, אין לנו הוראה שממנה אדם מעבר להוראה שבסעיף (ג), אז אולי כדי למנוע בלבול - - -

נחום לנגנטל: שילווה על ידי מי שמינתה הרשות המקומית.

נעה וגנר: המינוי היחיד שקיים פה הוא מינוי זה מינוי לאותו עובד שאחראי לריכוז כל התיאומים.

נחום לנגנטל: בסעיף 4(ב) יהיה כתוב כפי שהציעה היועצת המשפטית "ההודעה תימסר לשוטר שילווה על ידי מי שמינתה הרשות המקומית".

נחום לנגנטל: כאן היא מינתה אדם שתפקידו ללוות את השוטר.

נחום לנגנטל: זה סעיף 1, מה תפקידו של מי שמלווה את השוטר.

נחום לנגנטל: סעיף 4(ג) הוא משהו אחר זה משהו הרבה יותר רחב שהרשות המקומית צריכה לקחת על עצמה.

נחום לנגנטל: עובד פרמננטי שתפקידו ברשות לטפל בעניין והוא יודע את הטלפונים של אנשי המשטרה והמשטרה יודעת את הטלפונים שלו.

נחום לנגנטל: הוא אחראי, אם זה מקרה אחד, אז את צודקת לא צריך תיאומים, אבל אם חס וחלילה יש משהו יותר מסובך, יש מערכות תיאומים, וגם על זה הוא אחראי.

נחום לנגנטל: לכן, כמו שאמר בני, הוא חייב להיות עובד, כי אין פה חוכמות, אנחנו מטילים עליו חובה בחוק.

נחום לנגנטל: וכאן הסכימו לקחת על עצמם בלי לעשות בלאגן או בקשות לתקציב.

רחל גוטליב: כך זה בכל רשות מקומית.

נעה וגנר: אני רוצה לחזור שוב ל- (ב) כיוון שאנחנו מדברים ב- (ג) על מינוי של עובד אחראי שמרכז ולא בהכרח אותו עובד שניגש למשפחות.

נעה וגנר: הליווי שאנחנו מדברים עליו בסעיף (ב) "שילווה על ידי מי שמינתה..." יכול להיות אחד משתיים, או שאנחנו מדברים על סעיף (ג), וזו לא המטרה שלנו, כי אנחנו לא רוצים שילווה דווקא על ידי אותו אדם.

נעה וגנר: או שאנחנו מדברים על מינוי אחר אבל אז אנחנו צריכים לתת הוראה למינוי.

נעה וגנר: השאלה היא אם אפשר להחזיר את זה לעובד או להפוך את זה לנציג הרשות המקומית.

נחום לנגנטל: שילווה על ידי נציג שמינתה הרשות המקומית.

נעה וגנר: בסדר.

אתי בנדלר: אני מציעה ברשותך, נציג יכול לקבל פירוש מצומצם, אם יש חשש שכשאני אומרת שהוא ילווה על ידי מי שמונה לכך, על ידי רשות מקומית, שמא יבינו שזה חייב להיות...

אתי בנדלר: אני יכולה לכתוב "מבין עובדיה, או שלא מקרב עובדיה", פשוט כדי להבהיר את זה.

נחום לנגנטל: בסדר, נעבור הלאה.

נחום לנגנטל: גמרנו את הערה 16, הערה 17.

עמיר נאור: אנחנו רוצים להתייחס לפני כן לסעיף 5(א).

נחום לנגנטל: גם לכם יש הערות?

נחום לנגנטל: לא כתבתם כלום.

יהודה שטיין: לא רק שכתבנו השר גם כתב מכתב התנגדות.

נחום לנגנטל: מה כתב השר?

נחום לנגנטל: שהוא לא מוכן לזה?

עמיר נאור: השר כתב, ואנחנו גם חושבים במשרד התחבורה שהחוק הזה הוא חשוב מאד.

עמיר נאור: המטרה של החוק הזה אינה עולה בקנה אחד- - -

נחום לנגנטל: מה אתם אומרים על הנוסח?

נחום לנגנטל: אתם רוצים שזה יימחק?

עמיר נאור: לא, אנחנו רוצים שהתקציב יהיה מתוך תקציב המדינה.

עמיר נאור: אני מבקש להעיר שההפחתה של התקציב מנוגדת לחוק המאבק הלאומי שנקבע בבית הזה.

נחום לנגנטל: בסדר גמור, ההצעה שלכם נרשמה, אנחנו עוד נצביע על זה.

נחום לנגנטל: חוץ מזה, על סעיף 5 אין לכם עוד הערות?

נחום לנגנטל: אנחנו בסעיף 5(ג): "שר האוצר רשאי לקבוע"- - -

קריאה: זה סעיף 5(ב).

אתי בנדלר: למה?

נחום לנגנטל: העברת הכסף נעשית למרכז והמרכז מעביר ליחידה המשטרתית.

אתי בנדלר: זה לא חייב להיות.

נעה וגנר: יש תקציב שמיועד למרכז והמרכז מייעד ליחידה המשטרתית, מה זה היה מועיל אם זה היה הפוך?

רחל גוטליב: נושא היחידה המשטרתית, היה הנושא שלנו מהתחלה, והוא נושא מחצית הסכום.

רחל גוטליב: עשינו חשבון, אנחנו יודעים מה מחצית הסכום היום, אני מקווה שיישאר כך לפחות בערכים הריאלים גם לעתיד, אנחנו לא מוכנים להפחית.

רחל גוטליב: זה צריך להיות ברור על מנת שלא נגיש הסתייגות לחוק.

רחל גוטליב: מחצית עוברת למשטרה.

נחום לנגנטל: משרד העבודה והרווחה ביקש שהדבר הזה יועבר ממשרד האוצר אליכם, אתם תעבירו למשטרה.

נעה וגנר: למרכז, לא אלינו.

נחום לנגנטל: המרכז זה משרד העבודה והרווחה, והמשטרה עומדת על זה שזה יעבור ישירות אליה.

נחום לנגנטל: יש כאן שתי הצעות, נעשה עליהם הצבעה עוד מעט.

יהודית בר און: יש תקדים- - -

נחום לנגנטל: המשטרה מקבלת את תקציבי משרד התחבורה.

יהודית בר און: יש תקדים גם בנושא אלימות במשפחה.

רחל גוטליב: יש גם תקדימים הפוכים, חוק ההוצאה לפועל, זה הולך ישר למשטרה.

נעה וגנר: אם המימון ההקמה וההדרכה נעשים על ידי המרכז, אז מה ההגיון שהתקציב לא יועבר על ידי המרכז?

נעה וגנר: אם אחת ממטרות המרכז היא לממן, אז איך אתם רוצים שהתקציב לא יעבור?

רחל גוטליב: יכול להיות שזה לא יפיק ואז נבקש עוד מכם, אנחנו אומרים שזה המינימום.

רחל גוטליב: כי בלי זה אי אפשר להקים את היחידה.

נחום לנגנטל: אנחנו נמשיך הלאה ואני אסביר לכם תכף מה נעשה.

נחום לנגנטל: אנחנו עוברים להערה מספר 16, סעיף 7 יימחק.

אתי בנדלר: אני יכולה להעביר את זה למקום אחר.

נעה וגנר: צריך למחוק את זה כי זה כבר במטרות המרכז, יש את ההפעלה של המתנדבים וההפעלה של כל מיני גופים או באמצעות תקדים בסעיף 3(א)(2).

נחום לנגנטל: אני אגיד לך את האמת, לא אכפת לי להוריד את זה, אלא מה, עשינו את זה כסעיף כבוד לכל אלה שישבו פה תמיד בישיבות והם המתנדבים ועשינו להם סעיף מיוחד כדי שירגישו שייכים.

נחום לנגנטל: אז יכול להיות שזו חזרה, אבל מה אכפת לך?

אתי בנדלר: זה גם לא ממש חזרה.

נחום לנגנטל: מה אכפת לך?

נחום לנגנטל: אנחנו אומרים לכל היחידות שירגישו טוב.

נחום לנגנטל: אני תמיד לארג' בעניינים של כבוד.

רחל גוטליב: לגבי ההערה של סעיף קטן (ב) אנחנו רוצים להתייעץ.

נחום לנגנטל: אם אתם עומדים על זה, יש לי הצעה, זה יסודר, אנחנו אנשים שיודעים לפתור בעיות, גם ליצור וגם לפתור אותם.

נחום לנגנטל: אז אתם מסכימים שסעיף 7 יישאר.

נחום לנגנטל: הערה 19: יש להוסיף סעיף תחילה שייקבע את תחילת החוק לשלושה חודשים מיום פרסומו.

בני רובין: יש עוד תיקון לסעיף 8, לעניין תקנות מסירת הודעה.

בני רובין: כשדברנו על גיל 18, רחל הציעה שזה יימחק אבל תהיה אפשרות להתקין תקנות.

אתי בנדלר: זה קיים כבר בסעיף 8, לכן אמרתי שהיא צודקת, לרבות עניין מסירת הודעה למשפחה בהתאם להוראות סעיף 4, זה קיים.

נעה וגנר: אם אפשר להעיר שוב לעניין המתנדבים, לחדד משהו.

נעה וגנר: לפי איך שזה מנוסח עכשיו זה נראה כאילו שהמרכז צריך לגייס לפעולתו דווקא מתנדבים מקרב משפחות נפגעי תאונות דרכים- - -

נחום לנגנטל: ככל האפשר.

נחום לנגנטל: תצליחו או לא תצליחו.

נחום לנגנטל: לכן הכנסנו את זה הכי רך שאפשר, זה סעיף שלא מחייב אתכם לכלום נותן לאנשים אחרים תחושה טובה.

נחום לנגנטל: אני לא רוצה לפגוע באנשים הנהדרים האלה שמשקיעים ימים ולילות בתחומים האלה, מה מדינת ישראל יכולה לעשות?

נחום לנגנטל: להכניס אותם לחוקים, ולדבר אליהם יפה במליאה.

נחום לנגנטל: אנחנו תמיד אוהבים לתת כבוד למי שמשקיע מזמנו ומרצו לעניין.

רחל גוטליב: אני רוצה לבקש דבר נוסף שלא העלנו בפעם הקודמת.

רחל גוטליב: הסיפא של סעיף קטן 5(ב) שנותן סמכות לשר האוצר לשנות שיעורים, אני מבקשת שייכתב בהתייעצות עם השר לביטחון פנים.

רחל גוטליב: לא יכול להיות שיבוא פתאום שר האוצר ויפחית ואנחנו צריכים לקיים יחידה משפטית שקמה על בסיס התקציב - - -

נחום לנגנטל: אז אם כך אני צריך להכניס גם את שר העבודה והרווחה.

רחל גוטליב: אין בעיה.

עמיר נאור: וגם את שר התחבורה, אם הוא ייתן כסף.

נחום לנגנטל: אם כן, "קבע שר האוצר - - -

רחל גוטליב: בהתייעצות עם שר לביטחון פנים ושר העבודה והרווחה.

נחום לנגנטל: אלא אם כן קבע שר האוצר על פי החלטת ממשלה ברוב מיוחס באישור ועדת הכלכלה.

רחל גוטליב: בהתייעצות עם השר לביטחון פנים כי זה נוגע לתפעול של יחידת משטרה, ואי אפשר שהוא יקבע באופן שרירותי.

אתי בנדלר: אני רק תמהה אם זה לא מכוסה בלאו הכי בסעיף 8.

רחל גוטליב: ההתייעצות צריכה להיות עם השר לביטחון פנים.

נעה וגנר: וגם עם שר העבודה והרווחה.

נחום לנגנטל: בסעיף 5(ב) אנחנו אומרים "אלא אם כן קבע שר האוצר בהתייעצות עם המרכז?

רחל גוטליב: לא, בהתייעצות עם השר לביטחון הפנים ושר העבודה והרווחה.

נחום לנגנטל: ובאישור ועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: אז מכניסים גם את שר העבודה והרווחה?

אתי בנדלר: למה?

נעה וגנר: כי הוא אחראי על החלק הזה.

נעה וגנר: אם יגדילו את השיעור פתאום וישאירו למרכז - - -

עמיר נאור: והם יודיעו גם לשר התחבורה מה הם החליטו?

רחל גוטליב: זה לא עניינו, שר התחבורה מעביר 2% והוא יוצא מהתמונה.

עמיר נאור: את מדברת על 2% כרגע שר התחבורה החליט להעביר את תקציב הרשות 40 מיליון שזה אומר סדר גודל למרכז של עוד 400,000 או 500,00 ₪, למה שייעשה את זה?

עמיר נאור: הוא יעביר את זה דרך המשרד אחר כך, הוא לא יעביר את זה לתקציב הרשות.

נחום לנגנטל: זה המחיר על זה שלא לקחתם את החוק לידכם.

עמיר נאור: אתה יודע שהסכמנו.

נחום לנגנטל: אבל השר עצמו, זה המחיר שהוא משלם.

עמיר נאור: אני באתי אליכם בהודעה שאנחנו מעונינים.

נחום לנגנטל: בחיים לא חלמתי שמשרד התחבורה לא ירצה לעשות כזה חוק ולהשתמש בכל הנושא זה כמנוף, שכל האנשים האלה יעזרו לו אחר כך להיאבק בתאונות דרכים.

עמיר נאור: אני באתי בהודעה שאנחנו מסכימים.

רחל גוטליב: אנחנו מסכימים שזה יהיה באמצעות המרכז.

משה בן זיקרי: אנחנו מסכימים זה יהיה באמצעות המרכז, אבל גם אנחנו תומכים בהצעה של שר התחבורה, שזה לא יהיה מתקציב הרשות אלא מתקציב המדינה.

נחום לנגנטל: יש הבדל בין מה שאתה אומר למה שהשר שלך אומר.

משה בן זיקרי: אני אגיד לך מה עומד מאחורי זה.

נחום לנגנטל: אני מבין, גם אני בעד שלא יורידו מתקציב בטיחות בדרכים כדי למנוע מפגעים בדרכים.

רחל גוטליב: זה חייב להיות תקציב חיצוני כי אחרת זה פשוט חבל על הזמן.

עמיר נאור: זה חיצוני?

רחל גוטליב: חיצוני לתקציב המדינה.

נחום לנגנטל: זה צריך להיות תקציב ממקום מוגדר.

נחום לנגנטל: אם זה לא יהיה ממקום מוגדר זה לא יהיה אלא זה יושת על המשרדים עצמם והם לא יעמדו בזה.

עמיר נאור: היא לא יודעת שחלק מהתקציב שאני נותן לבן זיקרי ייפגע באופן קבוע מזה.

משה בן זיקרי: אני יודע גם מה תגיד מחר

עמיר נאור: בטח שאני אגיד, משטרה זה משטרה.

נחום לנגנטל: הגענו להבנה פה.

נחום לנגנטל: גמרנו את החוק, נשארה לנו רק ההסתייגות של שר התחבורה.

נעה וגנר: מה עם קביעת מועד התחולה של החוק?

נחום לנגנטל: שלושה חודשים.

נחום לנגנטל: אני מעמיד את זה להצבעה.

נחום לנגנטל: מי בעד לקבל את החוק כפי שהוא ולהתנגד לשר התחבורה, שירים את ידו.

נגד: הצעת החוק אושרה.

נחום לנגנטל: אם השר שלכם עומד על זה, שיגיש הסתייגות בכתב בחתימת ידו.

נחום לנגנטל: אני ממליץ לכם למשוך את זה.

נחום לנגנטל: גם הוא יפסיד במליאה וגם עוד פעם הוא ייצא נגד העניין.

אתי בנדלר: הייתה רביזיה בחוק לכן אני לא יכולה היום להסתמך על הסתייגויות.

עמיר נאור: היום החליטו על הרביזיה.

נחום לנגנטל: אני אומר לך שאתה יכול ללכת אליו שוב ולבקש ממנו לחדש את המכתב.

נחום לנגנטל: אני אומר שתגיד לאחד מעוזריו שלדעתי הוא יפסיד במליאה והתוצאה תהיה כפולה.

נחום לנגנטל: הוא גם יפסיד במליאה, הרי כי הוא חייב לנמק בעצמו, הוא לא יכול לשלוח אף אחד שינמק מטעמו, הוא צריך לבוא, לעמוד על הדוכן, לנמק את הסתייגותו , להצביע נגדה, ולהפסיד.

נחום לנגנטל: אז כל המדינה תדע שהוא היה נגד החוק.

נחום לנגנטל: תודה רבה לכולם הישיבה נעולה.