ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 339, 2001-09-05 09:00

מוזמנים: ד"ר דן לינק ראש תחום בכיר תשתיות בטיחות ותנועה צבי יוזנט סמנכ"ל בכיר תנועה שוקי שדה מנהל אגף הרישוי אמיר נאור ראש אגף בכיר מערכות בטיחות חוה ראובני, עו"ד לשכה משפטית, משרד התחבורה יפעת רווה,עו"ד משרד המשפטים שולמית שמעון אגף תנועה, המשרד לביטחון פנים פקד רוני לוינגר קצין מדור תביעות את"ן, המשרד לביטחון פנים דוד בוקר חבר הנהלת אגוד קציני הבטיחות והתעבורה מיכה גולד אגוד קציני הבטיחות והתעבורה מוטי פלדמן מזכיר מועצת המובילים אבי גולן יו"ר ארגון מורי הנהיגה רן רונקין דובר ארגון מורי הנהיגה שמואל חיימוביץ נציבות השוויון לאנשים עם מוגבלויות

קצרנית: נושא: 1.

קצרנית: תקנות התעבורה (תיקון מס' 5), התשס"א-2001, בדבר שיטת הניקוד בעבירות.

קצרנית: 2.

קצרנית: צו התעבורה (עבירות קנס), התש"ס-2000 – שיעורי קנסות (סעיף 3 והתוספת לצו).

קצרנית: 1.

קצרנית: תקנות התעבורה (תיקון מס' 5), התשס"א-2001, בדבר שיטת הניקוד בעבירות.

אברהם פורז: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה.

אברהם פורז: אנחנו דנים בתקנות התעבורה (תיקון מס' 5), התשס"א-2001, בדבר שיטת הניקוד בעבירות.

אברהם פורז: מה קורה בשיטת הניקוד שאנחנו לא יודעים?

צבי יוזנט: בישיבה הקודמת אמרו שקודם צריך לגמור את הצו הזה.

צבי יוזנט: אני אביא מצגת לפעם הבאה.

אברהם פורז: תספר לנו בתמצית על השיטה.

צבי יוזנט: אנחנו משנים את דרגות הקנס כך שבמקום 15 יהיה 5.

אברהם פורז: ולפי זה אתם רוצים לתת נקודות.

צבי יוזנט: עשו פה קורולציה בין חומרת העבירה לבין חומרת הקנס, מה שפעם לא היה.

צבי יוזנט: השיטה במהותה תשתנה.

אברהם פורז: מה זה 10 נקודות?

שולמית שמעון: שכרות, למשל.

צבי יוזנט: 10 נקודות זה כשאתה עושה תאונה, כשאתה נוהג בזמן פסילה, כשאתה לא נותן זכות קדימה.

אברהם פורז: זה דברים שבגינם נתנו פעם 4 נקודות.

צבי יוזנט: כן, אבל זה לא משנה כי השיטה היא אחרת.

צבי יוזנט: פעם ב-6 נקודות היית הולך לקורס.

צבי יוזנט: היום כשאתה מקבל 12 נקודות, מזמינים אותך לקורס בסיסי.

צבי יוזנט: הקורס הבסיסי השתנה.

צבי יוזנט: זה לא קורס שאתה לומד, אלא זה אירוע שמנתחים אותו יחד.

צבי יוזנט: הקורס הבסיסי הוא לכולם.

אברהם פורז: מה זאת אומרת הקורס הבסיסי הוא לכולם?

צבי יוזנט: כל מי שעובר 12 נקודות זה קורס נוסף.

צבי יוזנט: בשיטה הישנה יש קורס אחד בסיסי שאתה יכול ללכת אליו 100 פעם.

צבי יוזנט: השיטה החדשה בנויה על אירועים.

צבי יוזנט: לקחנו את רוב העבירות האופייניות ל-12 נקודות.

צבי יוזנט: זה הקורס הבסיסי.

צבי יוזנט: אחרי זה אתה נכנס לתקופת צבירה של שנתיים, כאשר בשנתיים הללו עוקבים אחריך.

אברהם פורז: גם עד עכשיו היה שנתיים, לא?

לאה ורון: אחרי שנתיים זה נמחק?

צבי יוזנט: בשיטה הנוכחית כן.

אברהם פורז: מה קורה בשיטה החדשה?

אברהם פורז: הנקודות נמחקות אחרי הקורס?

צבי יוזנט: לא.

צבי יוזנט: שנתיים עוקבים אחריך.

צבי יוזנט: אם בתוך השנתיים אין לך עבירות אז מוחקים לך.

אברהם פורז: נניח שעברת את הקורס ובשנתיים הללו היתה לך עוד פעם עבירה.

צבי יוזנט: ב-22 נקודות יש שני קורסים.

צבי יוזנט: יש קורס יעודי שהוא קורס לעבירות שנעשות בצומת, ויש קורס לעבירות שנעשות בתחום המהירות, תלוי לפי העבירות שלך.

צבי יוזנט: כשאתה מגיע ל-36 נקודות אז יש שלילה אדמיניסטרטיבית של הרשיון.

אתי בנדלר: גם כאן תקופת הצבירה היא שנתיים?

צבי יוזנט: לא, 4 שנים.

אברהם פורז: לכמה זמן שוללים את הרשיון?

צבי יוזנט: אין עניין של משך זמן.

צבי יוזנט: כששוללים את הרשיון, אתה הולך לבדיקות רפואיות, עושה תאוריה ועושה טסט.

צבי יוזנט: אתה עובר את כל התהליך מחדש.

צבי יוזנט: זה עונש חמור.

אברהם פורז: הרי כל אחד שנתפס בעבירות האלה עובר את הטסט בקלות רבה.

צבי יוזנט: אני מודיע לך שהרבה לא יעברו תאוריה והרבה לא יעברו את הטסט.

צבי יוזנט: זה לא צחוק.

אברהם פורז: מה, אתה משווה אדם שיש לו עבירות ונוהג כמה שנים לאחד שלומד כמה חודשים?

צבי יוזנט: אנחנו נשמח להחמיר.

צבי יוזנט: לא חשבנו שבסיבוב הראשון צריך להחמיר.

לאה ורון: השאלה היא אם הטסטר ידע.

אברהם פורז: תוך זמן לא רב הוא ידע.

אברהם פורז: כשהוא יראה את הפרצוף של האדם הוא כבר ידע.

אברהם פורז: לא נראה הגיוני שאדם קצת יותר מבוגר מגיע ישר לטסט ראשון.

אברהם פורז: אחרי 5 שניות במכונית אתה יודע באיזה נהג מדובר.

צבי יוזנט: אחרי 5 דקות אתה יודע אם הוא טוב או לא טוב.

צבי יוזנט: זה עונש די כבד ללכת לרישוי מחדש, לעבור את כל הפרוצדורה.

אתי בנדלר: כל דבר כרוך בתשלום אגרות, אדוני היושב-ראש.

אברהם פורז: זה לא אומר שהאדם לא יודע לנהוג.

אברהם פורז: אולי צריך לשלול לו את הרשיון לתקופה מסויימת.

אברהם פורז: גם ככה יש תור לטסטים.

אברהם פורז: הבעיה שלהם היא לא המיומנות בנהיגה, זה יותר עניין של שיקול דעת.

צבי יוזנט: כן, אבל אתה הולך לחנך אותו מחדש.

צבי יוזנט: אם הוא גמר את ה-36 נקודות, עשינו לו רשיון נהיגה חדש והוא פעם שנייה מגיע ל-36..

אתי בנדלר: מה הרווח בין ה-36 הראשון ל-36 השני?

אתי בנדלר: להערכתי, זה לא כתוב בתקנות.

צבי יוזנט: אני מדבר על העיקרון.

אברהם פורז: אנחנו נדון בזה.

צבי יוזנט: אחרי ה-36 השני אתה לוקח לו את הרשיון ל-3 שנים.

צבי יוזנט: פה זה העונש הגדול.

צבי יוזנט: הנושא הזה עבר הרבה שרים.

אברהם פורז: אז הוא ינהג בלי רשיון.

צבי יוזנט: לא.

אברהם פורז: לא צריך לעשות משהו שהוא לא אפקטיבי.

צבי יוזנט: אחרי ה-36 השני אנחנו שולחים את האדם למכון הרפואי.

צבי יוזנט: אם צברת 36 ועוד פעם 36 ועשו לך פעמיים בסיסי ו-4 פעמים יעודי ואתה בכל זאת עוד צובר נקודות, אנחנו שולחים אותך למכון רפואי.

אברהם פורז: לבדיקה פסיכולוגית?

צבי יוזנט: לבדיקה רפואית ולבדיקה פסיכולוגית.

צבי יוזנט: אם הוא נמצא כשיר, הוא עובר את כל התהליך מחדש.

אברהם פורז: איך אתה מגדיר אדם כפזיז או כחסר אחריות?

אברהם פורז: אפשר לבדוק אם העיניים שלו טובות, אם הוא שומע טוב.

צבי יוזנט: אם הוא לא שומר על חוקים ועל נורמות צריך לראות מה איתו.

צבי יוזנט: בשיטה הקיימת אין סנקציה, חוץ מהקורס.

אברהם פורז: הייתם צריכים במצב מסויים של נקודות לשלול את הרשיון בהדרגתיות, לא ל-3 שנים.

צבי יוזנט: אתה אומר שפעם ראשונה צריך תקופה קצרה ופעם שנייה ארוכה.

צבי יוזנט: מה שאנחנו רוצים פה לשדר זה שאדם שעובר עבירות בצורה קבועה ידע שבסוף התהליך לא יהיה לו רשיון.

אברהם פורז: טוב, הבנו את העיקרון.

צבי יוזנט: השיטה הקיימת פשטה את הרגל, היא לא עובדת.

אברהם פורז: לא שהיא לא עובדת, היא סתם טרטור.

אברהם פורז: לא יכול להיות שחצי מדינה הולכת לקורס.

אברהם פורז: זה סימן שאי אפשר להבחין בין טובים לרעים.

אברהם פורז: מטרתם של הקורסים הישנים זה לטרטר.

צבי יוזנט: הישנים לא טובים, כבר לא עובדים איתם.

צבי יוזנט: בעוד חודש, אגב, גם הבסיסי הקיים יהיה לפי המודל החדש.

צבי יוזנט: כשיהיה אירוע, הנהג יראה מה יכול לקרות לו.

צבי יוזנט: רוצים להמחיש לאדם מה יקרה לו אם הוא עושה דבר מסויים.

שמואל חיימוביץ: שלילת רשיון לאנשים עם מוגבלות היא ענישה לא פרופורציונאלית כי אין להם חלופה אחרת.

אברהם פורז: אז שינהגו בזהירות.

שמואל חיימוביץ: הם צריכים לקבל עונש שונה, כי אדם עם מוגבלות לא יכול לנסוע ברכב ציבורי.

אברהם פורז: האם אדם עם מוגבלות צריך לגרום לעוד מישהו להיות עם מוגבלות?

שמואל חיימוביץ: אנחנו לא מדברים כרגע על זה שצריך להעניש, אבל צריך להעניש באותה פרופורציה.

אברהם פורז: זה שחצי מדינה הולכת לקורסים מראה שנכשלנו.

לאה ורון: והרמה של הקורסים.

צבי יוזנט: אמרתי לך שאישרנו קורס חדש בסיסי וקורס חדש יעודי.

צבי יוזנט: המורים עוברים עכשיו הכשרה מיוחדת.

צבי יוזנט: טיפלנו בזה כי זה לא מצא חן בעיננו.

חוה ראובני: יש גם כוונה לאפשר מגרשי הדרכה.

אפרים מגיד: אני באופן אישי די מתקומם.

אפרים מגיד: גם לשכת עורכי הדין הסכימה עם דעתי בעניין הזה.

אפרים מגיד: נהג שנסע פעמיים 117 בכביש חיפה תל-אביב ועוד פעם התגלגל בעצור, כמו שאמרת, הוא כבר ב-20 נקודות.

חוה ראובני: לא נכון.

אפרים מגיד: תוכיחי לי אחרת.

אפרים מגיד: כשאני נוסע 108 קמ"ש בכביש חיפה-תל-אביב, שגם זה אסור, אז כולם מצפצפים לי כי כולם נוסעים 120.

אפרים מגיד: לצבור 36 נקודות ב-4 שנים זה בכלל לא בעיה.

אפרים מגיד: אנחנו לא מדברים על עבריינים.

אפרים מגיד: בשיטה הקיימת ב-6 נקודות אתה הולך לקורס, ב-12 נקודות פוסלים לך את הרשיון לחודשיים, וב14 נקודות פוסלים לך את הרשיון ל-4 חודשים אדמיניסטרטיביים.

אפרים מגיד: בשיטה החדשה הנהג יצטרך לעבור טסט.

אפרים מגיד: יש אנשים שעשו 5 טסטים עד שבכלל הצליחו לעבור.

אפרים מגיד: יבוא שופט בעבירה האחרונה, שהיא בסך הכל השלישית או הרביעית, ואחרי שישמע את כל הנתונים יחליט שלא פוסלים ויוציא את הנהג עם הארכה על תנאי.

אפרים מגיד: אז יבוא הוד מעלתו הפקיד ויתן לו פסילה לצמיתות אלא אם הוא יעבור טסט.

אפרים מגיד: זה לא הגיוני.

אפרים מגיד: מי שמבין את העניין ויש לו כמה לירות בכיס, יבין שעליו להלחם על כל נקודה על-מנת שלא יאבד את הרשיון שלו.

אפרים מגיד: זה כבר לא צחוק.

צבי יוזנט: אנשים יחשבו פעמיים.

אפרים מגיד: זה יגרום לזה שאי אפשר יהיה לדון באותם עבריינים שאוכפים בדרך לא פנויה, שגורמים תאונה עם חבלה של ממש.

אפרים מגיד: לדעתי, גם השיטה הנוכחית היא לא מי יודע מה אבל אפשר לחיות איתה.

אברהם פורז: השיטה הנוכחית היא סתם טרטור.

אפרים מגיד: השיטה הנוכחית מהווה איזו שהיא הרתעה.

אפרים מגיד: 14 נקודות לאסוף בשיטה הנוכחית זה קשה, כי יש לך אפשרות למחוק.

שמחה ניר: בפועל, אנחנו שומעים מנציגי משרד התחבורה שהם מפעילים סנקציה.

שמחה ניר: אם רוצים להגדיל את הקנסות, אפשר להגדיל פי 10, פי 100, ואם רוצים לעשות איזה שהוא מנגנון שאחרי ברירת משפט אחת או שתיים מי שמבקש להשפט יוכל להשפט או לשלם קנס זה אפשרי, אבל העונש צריך להנתן על ידי בית המשפט.

שמחה ניר: כאשר קובעים רשימה של אמצעי תיקון מקצועיים, הדעת נותנת שהרשות המקצועית תבדוק לפי העבירות המיוחסות לו, הנסיבות, כלומר יתאימו לכל אדם את אמצעי התיקון האישיים שלו.

אברהם פורז: מה אתה מציע?

אברהם פורז: לבטל את שיטת הניקוד?

שמחה ניר: להקפיא אותה.

שמחה ניר: הם אומרים על עצמם שאין להם שיקול דעת מקצועי, שהשיקול הדעת המקצועי שלהם הוא ברמה של מחשבון כיס.

שמחה ניר: הם טוענים שהם יכולים להתחשב בשיקולים סוציאליים אישיים, כמו להוריד לאדם מסויים שהוא נכה או מטופל בילד נכה.

שמחה ניר: אם עו"ד תעבורתי מקבל נקודות בגלל אי ציות לתמרור, ילמדו אותו מה זה תמרור?

שמחה ניר: מה, ילמדו מהנדס מה זה חגורת בטיחות?

שמחה ניר: אם הוא מצפצף על זה זה בבית המשפט, אין מה ללמד אותו.

שמחה ניר: השופטים בבג"ץ אמרו שאסור להם להכנס לתחום של אם אדם נוסע קמ"ש אחד מעל המותר או 200 קמ"ש מעל המותר.

שמחה ניר: זה שנותנים לפקידים סמכות של רשות רישוי זאת דרך לקדם פקידים.

שמחה ניר: במקרה הזה הדרג הפקידותי מחליט לבד.

שמחה ניר: אם רוצים לעשות מזה משהו המוני, אז צריך שיהיה בעל מקצוע כרשות רישוי תחת כל עץ רענן.

שמחה ניר: אם אין לכם את הדבר הזה, תקפיאו את השיטה הזאת עד שיהיה לכם.

שמחה ניר: אם אתם בעצמכם רואים בזה סנקציה או הרתעה, תעבירו את זה לבית המשפט.

שמחה ניר: אם הפקודה מדברת על אמצעי תיקון ואתם המפעילים את זה רואים בזה עונש, אתם חורגים מרוח הפקודה ומהסמכות שניתנה לכם.

חוה ראובני: מר ניר מתווכח על השיטה הקיימת ומנסה לנהל פה, בחדר הזה, את הבג"ץ שלו שתלוי ועומד.

חוה ראובני: הוא אומר שאין לנו תשובה, אבל אנחנו טרם הגשנו את התשובה כי עוד לא הגיע המועד להגיש את התשובה.

חוה ראובני: את כל הטענות שהוא השמיע פה הוא גם השמיע שם.

חוה ראובני: כל הטענות נוגעות לשיטה הקודמת.

חוה ראובני: אנחנו כאן הבאנו שיטה חדשה.

חוה ראובני: אי אפשר לטעון כנגד השיטה הקיימת את הטענות שטוענים כנגד השיטה הישנה.

חוה ראובני: אם הוא אומר שבג"ץ קבעו שאין הבדל בין 1 קמ"ש ל-30 קמ"ש מעל המותר, אז פה יש 3 דרגות.

חוה ראובני: .

אברהם פורז: באיזה מדינות נהוגה שיטת ניקוד דומה לשלנו?

אפרים מגיד: אין דבר כזה בעולם.

יצחק אשל: יש במדינת קליפורניה בארצות הברית, יש גם בבריטניה.

אברהם פורז: האם אתם יכולים להביא לנו דוגמאות של שיטות הניקוד הנהוגות במדינות אחרות?

צבי יוזנט: אני חוזר עכשיו מרוסיה.

צבי יוזנט: שם יש שיטת ניקוד שונה.

צבי יוזנט: שם, אם נהג מקבל נקודות של משאית, חברת הביטוח לא מבטחת את המשאית הזאת ומפטרים את הנהג.

צבי יוזנט: אצלנו אין דבר כזה.

צבי יוזנט: בוודאי שזה הרבה יותר בריא.

אפרים מגיד: זה הכל מקל.

אפרים מגיד: איפה הגזר?

צבי יוזנט: הגזר זה הקורס הבסיסי והקורס היעודי.

אפרים מגיד: זה גזר?

אפרים מגיד: זה הכל מקלות.

אברהם פורז: תעבירו לנו בתמצית את שיטות הניקוד או את השיטות האדמיניסטרטיביות שנהוגות בעולם.

אברהם פורז: אני מתאר לעצמי שבכל מדינה יש משפט פלילי, אפשר להעמיד מישהו לדין.

אברהם פורז: אני רוצה לדעת על האמצעים האדמיניסטרטיביים שנהוגים במקומות שונים.

אברהם פורז: אולי נחכים מנסיון של אחרים.

אברהם פורז: התחושה שלי היא שבשיטה הקודמת היתה רשת שתפסה את כולם, ולמעשה ברגע שתפסת את כולם לא תפסת אף אחד.

אברהם פורז: אתה חייב ליצור שיטה שבה אתה מנפה את אלה המסוכנים, זאת אומרת לא יותר מ-10%.

אברהם פורז: אם עברת את ה-10% סימן שמשהו לקוי בשיטה.

אברהם פורז: לא יכול להיות שמדינה שלמה עבריינית.

אברהם פורז: אם היא כן, אז אתה אבוד.

צבי יוזנט: אם 50% יתפסו ברשת אז משהו לא בסדר בשיטה.

אתי בנדלר: האם יש עבירות בתקנות התעבורה שלא נכנסו, שלא מקבלים בגינן ניקוד?

אפרים מגיד: מעט מאוד.

אפרים מגיד: המעט מאוד הן עבירות טכניות.

אתי בנדלר: כי אני, למשל, רואה שאי הפסקת אות אחרי השלמת פעולה מזכה בשתי נקודות.

אתי בנדלר: רוב הווינקרים חוזרים אוטומטית, אבל אם משהו מתקלקל.

אתי בנדלר: .

צבי יוזנט: אבל יש כאלה שנוסעים עם האות כל הזמן, שזה דבר שיכול לשגע אותך.

אתי בנדלר: השאלה היא אם ראוי לתת על זה נקודות.

צבי יוזנט: על זה דווקא צריך לתת נקודות כי זה דבר שיכול לשגע אותך.

אתי בנדלר: השאלה היא אם זה פוגע בבטיחות.

מיכה גולד: היתה אמירה שפעם ראשונה זה מקרה, פעם שנייה זה צירוף מקרים ופעם שלישית זאת שיטה.

מיכה גולד: ברור לכולם שצריך לעשות איזה שהוא אמצעי שיהיה הרבה יותר חזק ממה שקיים.

מיכה גולד: לכן, לטעמי, השיטה הזאת כפי שהיא קיימת היום שיש את השנתיים ואחר כך מחיקה זה בסדר.

מיכה גולד: יש הרבה מאוד אנשים שמשתכנעים מהקורס הראשון, ואני אומר את זה בתור אחד שמעביר את החומר.

מיכה גולד: בפעם השנייה, שזה צירוף מקרים, אפשר לעשות קורס יעודי בשיטה של אשכולות: מזהים סוג עבירות מסויים של בן-אדם ועושים לו קורס יעודי שאמור לטפל בבעיה שלו.

מיכה גולד: בפעם השלישית, אם הוא חוזר, אפשר לטפל בו בכל האמור.

אמיר נאור: אנחנו צריכים לזכור שיש לנו כל שנה 500 הרוגים שאנחנו צריכים לטפל בהם ולא להקל ראש.

אמיר נאור: אני שומע פה שמותר לנסוע מהר, מעל המהירות המותרת.

אמיר נאור: אני לא מתווכח כרגע למה בכביש החוף מותר לנסוע X קילומטר, אבל אני לא מבין למה מצדיקים נסיעה ב-117 קמ"ש או ב-108 קמ"ש.

אברהם פורז: אני אגיד לך למה.

אברהם פורז: המכוניות של היום הן מכוניות מודרניות.

אברהם פורז: אם יש טיפת שיפוע בעליה ואתה לוחץ קצת יותר כדי שזה יחזיק, אז בירידה אתה אוטומטית מוצא את עצמך בעוד 10 או 12 קמ"ש יותר.

אמיר נאור: אפשר להתווכח איפה אפשר להעלות ואיפה אי אפשר להעלות, אבל לא להסכים שבאופן כללי סביר לעבור על החוק.

אמיר נאור: יש מותר ויש אסור.

אמיר נאור: בוא נתווכח איפה כן להעלות ואיפה לא להעלות בדיון אחר.

אמיר נאור: אם מישהו נוסע 108 קמ"ש בגלל שהוא נוסע בעליה או בירידה אז הוא לא בסדר.

אמיר נאור: מה זו האימרה "אני מתגלגל בעצור"?

אמיר נאור: אם יש לך הוראה לעצור אז מה אתה מתגלגל?

אברהם פורז: אם 5% מתגלגלים ולא עוצרים אז אתה צודק, אבל אם 50% מתגלגלים אז סימן שמשהו פה דפוק.

אברהם פורז: לא יכול להיות ש50% הם עבריינים.

אברהם פורז: אתה לא חושב כל הזמן על הנהיגה בזמן שאתה נוהג, יש לך גם מחשבות אחרות.

אברהם פורז: חלק מהנהיגה היא אוטומטית.

אברהם פורז: אם אתה נוהג במירוץ, אתה צריך להיות דרוך בכל שנייה כי אחרת אתה עף מהמסלול.

אברהם פורז: בנהיגה רגילה אתה נוהג באופן אוטומטי.

אברהם פורז: אם אתה רואה שהכל פנוי בעצור והתגלגלת זה לא מראה תמיד על כוונה פלילית.

אמיר נאור: לא עושים לך שום דבר רע, חוץ מאשר זה שאתה משלם את הקנס בגין אותה עבירה וצוברים לך נקודות.

אמיר נאור: אחרי שנתיים מוחקים לך אם אתה לא מבצע עוד עבירות.

אברהם פורז: בשנתיים האלה אתה נוהג מאות שעות או אלפי שעות.

אברהם פורז: באלפי שעות אתה עושה גם טעויות.

אברהם פורז: השאלה היא אם הטעויות האלה הן חמורות או דברים זנוחים.

אברהם פורז: כשאתה מטפל באותה מידה של חומרה בדברים האמיתיים ובשטויות, אז אתה לא יודע להבחין בין החמור לקל, ובחמור אתה לא מטפל.

אברהם פורז: כל החוכמה, לדעתי, זה לנסות למצוא את הנהגים הבאמת מסוכנים, שהם 10%, ובהם לטפל.

אברהם פורז: ברגע שאתה מטפל ב-50% משהו בשיטה לא עובד.

יפעת רווה: חשוב לדעת איך נבחרו העבירות.

יפעת רווה: ביקשנו מהמשטרה להביא לנו איזה חתך שמראה איזה עבירות גורמות ליותר תאונות ואיזה עבירות גורמות לפחות תאונות.

יפעת רווה: אפשר להתווכח על עבירה כזאת או אחרת.

יפעת רווה: לדעת גברת בנדלר יש עבירה פחות חשובה, לדעתך אחרת.

אתי בנדלר: זה לא עניין של פחות חשובה או יותר חשובה, השאלה היא עד כמה היא פוגעת בבטיחות.

אברהם פורז: יש מקומות שיש בהם תמרור עצור כיוון ששדה הראייה חסום, אבל יש מקומות ששדה הראייה הוא די פתוח ולא נוצר שום סיכון.

אברהם פורז: יש נהגים מסוכנים שהנהיגה שלהם על הכביש היא נהיגה אגרסיבית: עוקפים, לא שומרים מרחק.

אברהם פורז: מוקדם או מאוחר הם יהיו מעורבים בתאונה.

אברהם פורז: הם עובדים באפס מקדמי ביטחון.

אברהם פורז: ברגע שיש להם אירוע הכי קטן, בהעדר מקדם ביטחון הם נכנסים במישהו.

אברהם פורז: זה סוג אחד של נהגים, שמאוד חשוב לאתר אותם.

אברהם פורז: סוג אחר של נהגים זה כשהנהג נכנס לחלום, נוהג בצורה אוטומטית ובא אירוע פתאומי, הוא לא מספיק להתעורר ולא מגיב.

אברהם פורז: זה יכול להיות נהג שאכל ארוחת צהריים והוא קצת עייף, או נהג שחושב על דברים אחרים.

אברהם פורז: את הסוג הראשון אפשר איכשהו לאתר, את הסוג השני כמעט ולא ניתן לאתר כי אלה אנשים רגילים שיכולים לנהוג ב-95% מהזמן באופן לגמרי בסדר, אבל ברגע שיגיע להם האירוע הקטן הם לא מתמודדים איתו.

מוטי פלדמן: היות והמדינה לא מוצפת בשוטרים, הסיכוי שהוא ייתפס הוא 1 ל-50.

אברהם פורז: התשתית לא סלחנית אצלינו כי היא מאוד צפופה.

אברהם פורז: אם אתה, נניח, נוסע מלאס-ואגס ללוס-אנג'לס בכביש מהיר ואתה נרדם, רוב הסיכויים שתכנס למדבר.

אברהם פורז: אם אתה עושה את זה אצלינו, תמיד יש מישהו ממול.

אברהם פורז: אפילו באמצע הלילה יש תמיד מישהו ממול.

אברהם פורז: עצם העובדה שאתה נוהג בצפיפות, בתנאי לחץ, בפקקים זה דבר שמכניס אותך לאי שקט.

אברהם פורז: יש מנטליות אגרסיבית במדינה שמתבטאת בכל דבר.

אברהם פורז: כשאתה נכנס למטוס של אל-על, רק המטוס ממריא כולם מטיילים במעברים.

אברהם פורז: בחברות תעופה אחרות אנשים יושבים בשקט.

אברהם פורז: זה סוג הדברים שהוא עניין של חינוך הרבה יותר עמוק מהנושא של תחבורה.

דן לינק: אתה חזרת כמה פעמים על זה שחצי מדינה עושה את הקורס.

דן לינק: הולכים לקורסים בשיטת הניקוד מעל 150 אלף בני אדם.

דן לינק: זה הכל.

דן לינק: זה מתוך 2 מיליון 800 אלף נפש.

דן לינק: יש הרבה נהגים שנוהגים אוטומטית וגם מתנהגים אוטומטית.

דן לינק: נהג של אוטובוס, למשל, שגמר את הקו שלו, סגר את האוטובוס, הלך הביתה ולא בדק אם ילדה נמצאת שם.

דן לינק: זה חלק מההתנהגות האוטומטית.

אברהם פורז: בפירוש לא.

דן לינק: חלק מהאוטומטי הזה הוא בנפשנו.

דן לינק: לצערי הרב, לא תמיד זה שנוהג אוטומטית הוא זה שסובל, לפעמים הוא גורם סבל לאחרים.

דן לינק: הנושא הוא רחב מאוד.

דן לינק: לא צריך להכנס אליו בהקשר של שיטת הניקוד.

דן לינק: שיטת הניקוד לא נטפלת לאנשים שבאופן נדיר עוברים או מורשעים בעבירה, היא נטפלת לאלה שנתפסים הרבה .

דן לינק: ברוח הדברים שנאמרו כאן, אם נתפסת הרבה אז גם עברת יותר מאשר אחרים.

דן לינק: אני לא רואה משהו פסול בזה.

דן לינק: על הפרטים אפשר לדבר.

אברהם פורז: אתה אומר ש6% או 7% מהנהגים הולכים לקורס בשנה.

אברהם פורז: אני חושב שעל פני השנים לפחות שליש מאוכלוסיית המדינה היתה בקורס.

דן לינק: מה רע בזה?

אברהם פורז: אין רע בזה אם אתה מחליט שאתה רוצה לחנך, אבל חלק מהקורסים האלה הם מן טרטור כזה.

אברהם פורז: אם זה באמת היה מוסיף מיומנות, אז מילא, אבל אומרים שזה סתם טרטור.

צבי יוזנט: יש לנו עכשיו תגובות מאוד טובות.

אברהם פורז: אנחנו בינתיים נמשיך עם הנקודות.

אברהם פורז: אני מבטיח לכם שבעניין שיטת הניקוד יש להרבה חברי כנסת דיעה.

אברהם פורז: 2.

אברהם פורז: צו התעבורה (עבירות קנס), התש"ס-2000 – שיעורי קנסות (סעיף 3 והתוספת לצו).

יפעת רווה: מר פורז, אומנם הגענו ל-148 אבל אנחנו בכל זאת מבקשים לפתוח דבר שכבר דנו בו.

יפעת רווה: היועץ המשפטי לממשלה גם כתב לך בנושא הזה.

יפעת רווה: מדובר במספר סידורי 98, שזאת תקנה 72(א) (2א).

אברהם פורז: כתבנו לגבי חניה על מדרכה שלא מפריעה קנס של 100 שקל.

יפעת רווה: בחוק חניית נכים יש הבחנה בין מקרה של חנייה מפריעה ולא מפריעה.

יפעת רווה: לנכים מותר לחנות על מדרכות בתנאי שזה לא מפריע למעבר של הולכי רגל, לא מסכן וכו'.

יפעת רווה: מספר הנכים שחונים על המדרכות יחסית לכלל הנהגים שחונים על המדרכות הוא מספר קטן, ובכל זאת יש לנו מספר לא קטן של מכתבים שכתבו נכים על כך שהם קיבלו דוח בגלל שהנכה שחנה חשב שזה לא מפריע ואילו הפקח חשב שזה כן מפריע.

יפעת רווה: עם זה אנחנו יכולים להתמודד.

אברהם פורז: מה, לדעתכם, הנורמה הרצויה?

יפעת רווה: אם זה יחול על אחרים זה יהיה בלתי אפשרי, מפני שבכל מקרה ומקרה יתחילו להגיד "כן היה 1.30, לא היה, כן הפריע, לא הפריע".

יפעת רווה: זה יהיה בלתי אפשרי.

יפעת רווה: מדובר במאסה מאוד גדולה של אנשים.

יפעת רווה: כיוון שהיה בג"ץ נגד עיריית תל-אביב על כך שהיא לא אוכפת מספיק את נושא החנייה על המדרכה, ושאנשים עם כסאות גלגלים או עוורים לא יכולים לעבור באיזורים שלמים.

יפעת רווה: .

אברהם פורז: אם פקח רושם למישהו דוח על כך שזה כן הפריע, הבן אדם יכול ללכת לבית משפט.

אברהם פורז: הוא הולך?

יפעת רווה: אז כותבים מכתבים ומנסים לבטל.

יפעת רווה: אנשים מרגישים שנעשה להם עוול כי הם חושבים שזה לא מפריע ובעצם זה כן מפריע.

אברהם פורז: גם מי שחונה במקום מותר עם שני גלגלים על המדרכה על-מנת לאפשר למכונית האשפה לעבור ביתר קלות עובר עבירה, נכון?

אברהם פורז: השאלה אם אוכפים או לא אוכפים היא שאלה אחרת.

יפעת רווה: אני חושבת שהאכיפה צריכה להיות גם הגיונית.

אברהם פורז: בחלק גדול מאוד מרחובות תל-אביב מותרת חנייה משני צידי הרחוב, אבל אם חונים על הכביש אז הרבה מכוניות דופקות את המכוניות החונות במקום מותר רק קצת על המדרכה.

אברהם פורז: מה אני אגיד במקרה כזה?

אברהם פורז: שזה תמיד מותר?

אברהם פורז: שזה תמיד אסור?

אברהם פורז: האם מקומות שחנייה בהם מותרת ואתה חונה עם שני גלגלים על המדרכה זאת עבירה?

יפעת רווה: טכנית כן.

אברהם פורז: הטענה שאומרת "את זה לא יאכפו" היא לא טענה.

יפעת רווה: גם אם אתה אומר שהקנס יהיה של 100 שקל עדיין אתה משאיר את זה עבירה.

יפעת רווה: אם טכנית זאת עבירה, אז זאת עבירה ולא משנה מה גובה הקנס.

אברהם פורז: האם אני יכול לקבוע שחנייה על מדרכה במקום שהחניה מותרת זה יהיה קנס של.

אברהם פורז: .

יפעת רווה: השאלה היא אם זה מפריע למישהו לעבור במדרכה.

יפעת רווה: אם המדרכה מאוד צרה ואתה מחנה שני גלגלים על המדרכה כדי שלא ידפקו אותך, אתה עדיין חוסם את המעבר.

אברהם פורז: במקום שהחניה מותרת וחונים על המדרכה, אפשר לחנות עם שני גלגלים כדי לתת עוד 20 סנטימטר ברוחב הכביש, ואפשר לחנות ככה ששלושת רבעי מכונית בפנים וחוסמים את המעבר להולכי רגל.

אברהם פורז: גם את זה וגם את זה ראיתי.

דן לינק: צריך לזכור שרוחב המדרכות בארץ נעשה על פי כל מיני תקנים, כאשר בדרך כלל הקבלנים, העיריות או הרשויות המקומיות מתיישרות עם התקן הכי נמוך.

דן לינק: אם מישהו מחנה ב-22:00 בלילה והולך ב6:00 בבוקר יכול להיות שהוא לא מפריע לאף אחד, אבל בזמנים אחרים הוא כן מפריע.

דן לינק: אי הנוחיות שלו, שהיא וירטואלית כיוון שהוא לא רוצה שידפקו לו את המראות.

דן לינק: .

אברהם פורז: לא בהכרח.

אברהם פורז: לפעמים מכונית הזבל לא עוברת.

דן לינק: אם מכונית האשפה לא יכולה לעבור בגלל שחונים כחוק משני הצדדים, העירייה לא בסדר ואסור לה לאשר דבר כזה.

דן לינק: גם למכוניות האשפה יש זכויות והעיריות קשובות לזה.

דן לינק: כשאתה חונה על המדרכות אתה מקלקל אותן.

דן לינק: גם הרכב הקטן וגם הרכב הגדול, בעיקר הרכב הגדול הורסים את המדרכות.

דן לינק: מה שזה עושה לאיכות החיים שלנו זה דבר איום ונורא.

דן לינק: כשעוברת אישה עם עגלת ילדים יותר קשה לה, ועם תאומים עוד יותר קשה לה.

אברהם פורז: ד"ר לינק, אם היינו בפרלמנט השווצרי בברן אז הנאום שלך היה מצויין, אבל אנחנו רחוקים משם כמה אלפי קילומטרים.

אברהם פורז: מה שאתה אומר זה נכון במאת האחוזים, אבל זה לא מתאים לתנאי הארץ ולתושביה.

דן לינק: בכנסת, לפחות, אנחנו יכולים לקבוע את הנורמה, לא להכנע לנורמה.

אברהם פורז: צריכה להיות איזו שהיא התאמה בין הנורמות המשפטיות שאנחנו קובעים למציאות.

אברהם פורז: באופן עקרוני, העיריות היו צריכות היום, במקומות שניתן, להצר מדרכות כדי לאפשר יותר כביש.

אברהם פורז: נדמה לי שגם עושים את זה פה ושם.

אברהם פורז: חלק גדול מהרחובות האלה נבנו בימי המנדט, בשנים שלאף אחד לא היתה מכונית.

אברהם פורז: אנחנו צריכים לקבוע נורמה בתוך האי-נורמה.

אברהם פורז: אתה חייב לעשות משהו סביר בהתחשב במציאות.

אברהם פורז: במשפט הפלילי יש עבירות בנסיבות מחמירות, שאז התביעה צריכה להחליט.

יפעת רווה: כשמדובר בעבירת קנס זה צריך להיות הרבה יותר חד-משמעי מאשר עבירה שמובאת לבית המשפט.

אברהם פורז: אז שהפקח יסתפק ב-100 שקל.

שמואל חיימוביץ: אבל בינתיים הנכה צריך ללכת בכביש בצורה לא בטיחותית.

אברהם פורז: אם אני מקבל את עמדתו של היועץ המשפטי לממשלה וקובע שכל חניה על מדרכה היא 250 שקל, התוצאה תהיה שגם מי שחונה במקום שמותר, עם שני גלגלים ובמרחק של 20 סנטימטר, בלי להפריע לאף אחד, יצטרך לשלם 250 שקל.

אברהם פורז: זה נראה הגיוני?

שמואל חיימוביץ: נציבות השוויון הוקמה, בין השאר, בגלל שנמצא שיש פגיעה משמעותית בזכויות של יותר מ-10% מהאוכלוסייה שיש לה מוגבלות כזו או אחרת.

שמואל חיימוביץ: המדרכות נועדו להולכי רגל.

שמואל חיימוביץ: יותר ויותר אנשים מיעדים את המדרכות לחנייה ולדברים אחרים.

שמואל חיימוביץ: בהרבה מקומות המדרכות הן צרות.

שמואל חיימוביץ: כשחונה רכב על מדרכה צרה, אדם בכסא גלגלים, כדי להמשיך בדרכו, צריך לרדת לכביש ולסכן את חייו.

שמואל חיימוביץ: אנשים מוגבלי ראייה ועוורים יתקלו בכל מיני דברים שיש על המדרכה.

שמואל חיימוביץ: חייבים להשאיר לפחות מטר 30 פנויים.

שמואל חיימוביץ: ניתן לסמן את המקום המותר לחנייה.

שמואל חיימוביץ: אפשר לחשוב על זה.

שמואל חיימוביץ: יש בעיה של שמירה על החוק במדינת ישראל.

שמואל חיימוביץ: צריך למצוא את האיזונים המתאימים.

אברהם פורז: אתה מייצג פה את הנכים פעמיים: פעם אחת אתה מייצג אותם בתור אלה שנוהגים ברכב ואז אתה כן רוצה לאפשר להם לחנות על המדרכות, ופעם שנייה אתה מייצג אותם כשהם הולכי רגל ואז אתה מתלונן שהמכוניות חוסמות להם את המעבר.

יפעת רווה: החוק אומר במפורש שצריך להשאיר מעבר לעגלה.

יפעת רווה: החוק קובע קריטריונים מאוד ברורים.

יפעת רווה: החוק לא מאפשר לאדם נכה לחסום את הדרך.

אברהם פורז: אם היינו קובעים נורמה של השארת מטר 20..

שמואל חיימוביץ: מטר 30.

צבי יוזנט: מאיפה לקחת את זה?

שמואל חיימוביץ: מתקן ישראלי לנגישות בסביבה הבנויה.

שמואל חיימוביץ: צריך לאפשר גם מעבר של כיסא גלגלים אחד מול כיסא גלגלים אחר.

אברהם פורז: כמעט אף מדרכה לא עומדת בנורמה הזאת.

שמואל חיימוביץ: לא מדוייק.

אברהם פורז: דיזנגוף ובן-יהודה.

אברהם פורז: לאורך המדרכה יש עצים, יש פחי זבל, יש ספסלים, יש תחנות אוטובוס.

אברהם פורז: אנחנו קובעים שחנייה על מדרכה שלא משאירה לפחות 1.20 מטר רוחב למעבר תחשב להפרעה.

שמואל חיימוביץ: אנחנו שלחנו מכתב לוועדה בקשר לחניות נכים ולחניה בתחנות אוטובוס.

אברהם פורז: מה לא בסדר בתחנות אוטובוס?

אברהם פורז: מה קבענו?

חווה ראובני: קבענו שחניה בתחנת אוטובוס היא 100 שקל.

אברהם פורז: חניה בתחנת אוטובוס היא 100 שקל?

אברהם פורז: לא יכול להיות.

חווה ראובני: מדובר בתקנה 72(א).

חווה ראובני: קבענו 100 שקל באיזור קנס מוגדל דרגה א', ו-250 שקל באיזור קנס מוגדל דרגה ב'.

אברהם פורז: יכול להיות שלא הייתי מודע לזה.

אברהם פורז: חניה בתחנת אוטובוס זה 100 שקל?

חווה ראובני: כן.

אברהם פורז: הקנס יהיה 250, פרט לאיזור קנס מוגדל שזה 500.

אברהם פורז: אחד הדברים שאני רואה זה שאוטובוסים לא נכנסים לתחנות גם כשהתחנה פנויה.

אברהם פורז: למה?

אברהם פורז: כי כשהם נכנסים לתחנה הם לא יכולים לצאת.

אברהם פורז: לדעתי צריך לעשות תקנה האומרת שצריך לתת זכות קדימה לאוטובוס שרוצה לצאת מתחנה.

אברהם פורז: רכב שמסיע ילדים בחו"ל – SCHOOL BUS - אסור לעקוף כאשר הוא מוריד ילדים.

אבי גולן: גם בארץ אסור לעקוף.

אברהם פורז: יש איזו שהיא בעיה עם הדבר הזה?

אברהם פורז: אני לא רוצה להגיד שלאוטובוס יש זכות קדימה, אני רוצה לומר שמוטלת חובה על נהג לאפשר לאוטובוס מאותת לצאת מתחנה.

חווה ראובני: הסביר פה ישעיהו רונן, שהוא מהנדס תנועה, שזה בלתי אפשרי מבחינת המהירויות להטיל חובה לתת זכות קדימה.

אברהם פורז: ד"ר לינק, מה אתה אומר?

דן לינק: אני חולק על ישעיהו רונן.

דן לינק: הציבור צריך לאפשר לאוטובוסים לצאת.

דן לינק: בעבר ניסו לעשות את זה על בסיס וולונטרי, רק שהצרה היתה שהנהג שנכנס לתחנה היה מאותת מרגע הכנסו לתחנה שמאלה, ולפי התקנה הזאת מרגע שמאותתים שמאלה צריך לתת זכות קדימה.

דן לינק: יש ניצול לרעה, כמקובל במקומותינו, של התקנה הזאת.

דן לינק: שביל הזהב עובר באמצע.

אברהם פורז: האם זאת עבירה לאותת שלא לצורך?

דן לינק: יש איתות שלא לצורך, אבל זאת לא עבירה.

דן לינק: לא כל דבר בעולם צריך להיות עבירה.

אברהם פורז: כשנוהגים במדינה מתורבתת אז נותנים לך אפשרות להשתלב בתנועה אפילו כשאין לך זכות.

אברהם פורז: כשאתה יוצא ממגרש ואתה נעמד על שפת המדרכה, מישהו כבר עוצר לך ונותן לך להשתלב.

אברהם פורז: יש מקומות שזה קורה.

לאה ורון: אני מבקשת לחזור למספרים סידוריים 95,96,97.

צבי יוזנט: אני אפנה למפקח על התעבורה כדי שישקול את הנושא של התקנת תקנה כזאת.

אברהם פורז: צריך ליצור איזו שהיא נורמה שאומרת שצריך לתת לאוטובוס להשתלב.

אברהם פורז: צריך גם לאכוף את זה שהוא יכנס לתחנה, כי אם התחנה פנויה אין סיבה שהוא יעמוד באמצע הכביש ויעלה נוסעים.

חווה ראובני: אנחנו איחדנו את מספר סידורי 97 עם מספר סידורי 95 ואת 96 עם 94, כך שלמעשה יש לנו 94,95 ואז קופצים ל-98.

חווה ראובני: בניסוח צריך להיות כתוב במקום "למעט פסקאות 2א ו-16", "למעט פסקאות 2א, 12, ו-16".

חווה ראובני: בין מספר סידורי 98 למספר סידורי 99 תבוא מספר תקנה 72א, 12: "חניה בתחנת אוטובוס ובנתיב תחבורה ציבורית מדרגת קנס ב'", ומספר תקנה 72א,12: "חניה בתחנת אוטובוס ובנתיב תחבורה ציבורית באיזור קנס מוגדל בדרגת קנס ג'".

אברהם פורז: אנחנו נעשה תקנה לגבי האוטובוס לשנה נסיון כדי לראות את התוצאה.

צבי יוזנט: בבינעירוני זה בלתי אפשרי.

אברהם פורז: נגביל את זה לדרך עירונית בלבד.

שמואל חיימוביץ: נקודה נוספת במכתבנו נוגעת לגובה הקנס בחניית נכים.

שמואל חיימוביץ: בישיבה קודמת קבעתם 500 שקל.

שמואל חיימוביץ: לנו נראה שזה לא מספק לאור מה שקורה בשטח.

שמואל חיימוביץ: החוצפה הישראלית מרקיעה שחקים.

אברהם פורז: 500 שקל זה מספיק.

אברהם פורז: פנס אזהרה – רכב רחב, מה זה?

חווה ראובני: "לא ינהג אדם רכב מכל סוג שהוא, שאורכו הכולל עם מטען או בלעדיו עולה על 20 מטרים או רוחבו עולה על 3 מטרים, אלא אם כן שם אדם הארת פנס.. המפיץ אור צהוב מהבהב".

אברהם פורז: אושר.

אברהם פורז: 149.

אברהם פורז: הארת גרורים.

אברהם פורז: מה הוא צריך להאיר?

אברהם פורז: את הגרור?

צבי יוזנט: זה אותו דבר.

אברהם פורז: אושר.

אברהם פורז: אור רכב צידי, מה זה?

חווה ראובני: "לא ינהג אדם בזמן תאורה עם רכב צידי אלא אם מאיר בו בנוסף לפנס החניה גם פנס רכב הצידי".

אברהם פורז: טוב, אושר.

אברהם פורז: הארת רכב למטענים ארוכים, בסדר גמור.

אברהם פורז: אורות מכונות ניידות ונגררות, בסדר גמור.

אברהם פורז: אורות לרכב אחר, מה זה?

חוה ראובני: "לא יסיע אדם בזמן תאורה רכב מסוג שלא פורש בסימן זה אלא אם מאיר בו פנס המפיץ אור לבן או צהוב הקבוע בצידו השמאלי במקום הנראה לעין מלפנים או מאחור, וכן קבוע מאחוריו בצידו השמאלי מחזיר אור בצבע אדום".

אברהם פורז: איזה רכב זה?

אברהם פורז: זה לדעתי מתקופת המנדט, כשלרכב היה פנס אחד מאחורה בצד אחד.

צבי יוזנט: אתה צודק.

אברהם פורז: התקנה הזאת, לדעתי, עבר זמנה.

צבי יוזנט: צריך לבדוק אותה.

אברהם פורז: מישהו יטען שדי בזה שיש פנס בצד אחד.

אברהם פורז: התקנה הזאת טעונה תיקון כתקנה.

אברהם פורז: תבדקו את זה.

אברהם פורז: בעיקרון אנחנו מסכימים שהקנס הוא 250 שקל.

אתי בנדלר: מדובר על סוס ועגלה, כיוון שכל סוגי כלי הרכב נכנסים לסימן.

חוה ראובני: יש פרק נפרד.

חוה ראובני: .

אברהם פורז: על סוסים ועגלות?

חוה ראובני: כן.

חוה ראובני: גם על שיירת גמלים יש תקנות.

אברהם פורז: מה זה שימוש בזרקור?

חוה ראובני: "לא ישתמש אדם בזרקור בדרך אלא לשם תיקון הרכב או חיפוש מקום".

צבי יוזנט: זה כדי שלא יסגרו אותך.

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: מה זה פנסי ערפל?

אתי בנדלר: "מותר להפעילם רק במקרה של ערפל או כשיורד גשם שוטף או שלג".

אברהם פורז: מי שנוסע בלילה עם אור ערפל גורם לסינוור.

אברהם פורז: אתם צריכים, לדעתי, לחנך את הציבור.

אברהם פורז: נדלקת לו איזו שהיא נורה, והוא אפילו לא יודע מה היא אומרת.

אברהם פורז: אני מעלה את זה ל-250 שקל.

אברהם פורז: בעיני זאת עבירה חמורה.

אברהם פורז: אתם צריכים לעשות איזו שהיא פעולת הסברה בנושא.

צבי יוזנט: 107(ה).

חוה ראובני: "לא ישתמש אדם בפנס נסיעה אחורנית אלא בנסיעה אחורנית".

צבי יוזנט: זה אוטומטית.

חוה ראובני: אלא אם יש תקלה.

אברהם פורז: בסדר.

צבי יוזנט: 108(א).

חוה ראובני: "לא ילך אדם בכביש ולא יסיע בו עגלת ילדים או עגלת חולים או כיסא חולים אלא אם אין בצד הכביש מדרכה או שוליים תקינים או שביל שהוצע להולכי רגל... ".

שמואל חיימוביץ: אני מוחה בתוקף על התקנה הזאת.

שמואל חיימוביץ: המדרכות לא בנויות כמו שצריך ולכן נכים לא יכולים לעלות עליהן והם חייבים לנסוע עם עגלת הנכים בכביש.

אברהם פורז: התקנה קיימת, אין מה לעשות.

אברהם פורז: אנחנו צריכים לקבוע את העונש שלה.

אתי בנדלר: למה?

אברהם פורז: כי התקנה קיימת.

אתי בנדלר: תתן את דעתך לשאלה אם יש לה מקום או אין לה מקום.

אברהם פורז: אני חושב שאם יש מדרכה אז לא צריך ללכת בכביש.

אתי בנדלר: ואם המדרכה חסומה?

אברהם פורז: שיטען טענת צורך.

אברהם פורז: חבל לעשות דיון.

אברהם פורז: התקנה קיימת.

אברהם פורז: קנס של 100 שקל זה כלום.

שמואל חיימוביץ: אני מתנגד.

אברהם פורז: מותר לך להתנגד ולנו מותר לאשר.

אברהם פורז: זה העונש הכי קטן.

חוה ראובני: אם לא יקבע פה קנס זאת תהיה הזמנה לדין.

אתי בנדלר: בסדר.

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: אני מאוד מעריך את הגברת בנדלר אבל אני לא חייב לקבל תמיד את עמדתה.

אתי בנדלר: ואם המדרכה חסומה או משהו כזה?

אברהם פורז: אם המדרכה חסומה לא יעמידו אותו לדין.

אברהם פורז: 109(א).

חוה ראובני: "ההולך בכביש ילך סמוך לשפתו מצידו השמאלי.

חוה ראובני: ."

אברהם פורז: אושר.

אברהם פורז: 109(ב).

חוה ראובני: "כאשר קבוצת אנשים צועדת בזמן תאורה בכביש בלתי מואר, חייבים הצועד הראשון והצועד האחרון לצד התנועה לשאת אור נייד המחזיר אור הנראה לנהגי כלי רכב ממרחק סביר.

חוה ראובני: אחריות לקיום הוראה זו מוטלת הן על מי שאירגן את צעידת הקבוצה והן על האחראי עליה בצעידה".

אתי בנדלר: מה זו קבוצה?

חוה ראובני: אין הגדרה לקבוצה.

אברהם פורז: לדעתי לא הועמד אף אחד אף פעם לדין.

דן לינק: הנכדה של פרופ' פולק היא חלק מהסיפור.

אברהם פורז: אני מניח שזה יותר לצבא או לגופים כאלה.

אברהם פורז: 500 שקל זה קצת מוגזם, לא? נוריד ל-250.

אברהם פורז: 110.

חוה ראובני: "לא יחצה אדם כביש אלא לאחר שבדק את מצב התנועה בו ושאפשר לחצותו בבטיחות.

חוה ראובני: אם יש בקרבת המקום מעבר חציה, מנהרה או גשר המיועדים למעבר הולכי רגל לא יחצה הולך רגל את הכביש אלא בהם".

אברהם פורז: מה זה קרבת מקום?

דן לינק: 30 מטר.

אברהם פורז: אוקיי, אושר.

שמואל חיימוביץ: מה עושה נכה בכיסא גלגלים שלא יכול לעבור בגשר בגלל מדרגות?

אברהם פורז: תגיד לי, מי יעמיד אותו לדין על זה?

אברהם פורז: 111.

חוה ראובני: "לא ירד הולך רגל ממדרכה או ממקום מבטחים אחר שבדרך, באופן פתאומי או מבלי שנקט בזהירות מספקת בשעה שרכב מתקרב אליו.

חוה ראובני: ."

אברהם פורז: בסדר גמור.

אברהם פורז: 112.

אתי בנדלר: ב-112 יש המון עבריינים, לדעתי.

חוה ראובני: "לא יעמוד אדם בכביש בין כדי לעצור רכב לשם נסיעה ובין לכל מטרה אחרת אלא בתוקף תפקיד רשמי".

דן לינק: גם הטרמפיסט לא צריך לעמוד בכביש.

דן לינק: הכביש כולל את המקום שמיועד לנסיעה של כלי הרכב.

דן לינק: מי שרוצה לחכות לטרמפ, שיעמוד על השוליים.

אברהם פורז: בסדר גמור, אושר.

אתי בנדלר: אגב, זה מותר רק לצורך תפקיד רשמי.

אתי בנדלר: מה זה תפקיד רשמי?

דן לינק: שוטר.

אברהם פורז: הסעיף הזה נוגע גם לקבצנים שמסתובבים בכביש?

דן לינק: כן.

אברהם פורז: אני מציע להעלות את זה ל-250 שקל.

אתי בנדלר: את השהייה בכביש?

אברהם פורז: כן.

אברהם פורז: אני רוצה שתתחילו להלחם בתופעה של הקבצנים.

אתי בנדלר: אדוני, שיתחילו להלחם בתופעה הזאת במקום שצריך עם 100 שקל.

אתי בנדלר: 250 זה בלתי סביר.

אברהם פורז: צר לי, אבל אני רוצה להעלות את זה ל-250 שקל.

אתי בנדלר: אני אבקש דיון מחדש לאחר מכן.

אברהם פורז: לא מעמידים לדין חייל ששם רגל אחת על הכביש.

אברהם פורז: צריך לטפל בכל הסחר בכבישים.

אברהם פורז: אני רוצה שהמשטרה תאכוף את כל הסיפור הזה של הרוכלות בין המכוניות.

אברהם פורז: כדי להלחם בזה, צריך להעלות את הקנס ל-250 שקל.

יפעת רווה: אבל המלחמה ברוכלות היא לא במקום הזה.

אברהם פורז: אין תקנה אחרת.

יפעת רווה: התקנה הזאת כוללת כל מקרה של אדם שנמצא על הכביש.

יפעת רווה: זה יכול להיות חייל, רוכל או כל מיני דברים.

אתי בנדלר: כל מקרה שאדם נמצא על הכביש.

יפעת רווה: על עבירות של הולכי רגל לא עושים יותר מ-100 שקל.

אברהם פורז: אני רוצה 250 כי אני חושב שצריך להלחם בזה.

יפעת רווה: הם לא תמיד נמצאים על הכביש, הם יכולים להיות על המדרכה.

אתי בנדלר: הרעיון הוא להלחם במקבצי הנדבות.

אברהם פורז: כל הרוכלים האלה שמסתובבים בין המכוניות מסכנים את עצמם.

אברהם פורז: הם גם מסיחים את תשומת הלב של הנהגים, כי הם מתחילים לנהל מו"מ, לתת עודף, בינתיים מתחלף הרמזור והם לא זזים.

אברהם פורז: הדרך היחידה שיש בידי כדי להלחם היא להעלות את הקנס ל-250 שקל.

יפעת רווה: אבל מדובר בילדים קטנים.

אברהם פורז: אני ראיתי גם מבוגרים.

אברהם פורז: אני אתחיל, אחרי שתהיה תקנה, להטריד את המשטרה בקשר לאכיפה של הדבר הזה.

יפעת רווה: התקנה קיימת כבר עכשיו.

אברהם פורז: 250 שקל.

אברהם פורז: 113.

חוה ראובני: "הולך רגל לא יחצה כביש במקום שבו ממוקם מעקה בטיחות בצד הכביש או שטח הפרדה שבדרך או כאשר בשטח ההפרדה גדלה צמחיה.

חוה ראובני: ."

אברהם פורז: בסדר גמור.

אברהם פורז: 114.

חוה ראובני: "לא יגרום אדם הפרעה לתנועת עוברי דרך במדרכה".

אברהם פורז: נראה לי ש100 שקל זה קנס נמוך מידי.

אברהם פורז: זה צריך להיות 250.

אברהם פורז: הרי לא יעמידו לדין אחד ששם את העציץ לרגע על-מנת לפתוח את הדלת.

אברהם פורז: זה מישהו שהשאיר ארגזים או איזה שהוא מכשול ולא פינה.

אברהם פורז: 117.

חוה ראובני: "לא יחצה אדם מסילת ברזל במפגש אלא לאחר שבדק שאין רכבת מתקרבת ונוכח שאפשר לחצות את המסילה בבטיחות".

אברהם פורז: בסדר גמור.

אברהם פורז: 119(ב).

חוה ראובני: "לא ינהג ולא ירכב אדם על אופנוע או על תלת-אופנוע אלא כשהרגליים נמצאות משני צידי האופנוע או במקום המיועד לכך".

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: העבירה הזאת לא קיימת היום.

אברהם פורז: היא היתה קיימת פעם כאשר נשים לבשו שמלות.

אברהם פורז: 119(ג).

חוה ראובני: "לא ירכב אדם על אופנוע ולא ירשה לאחר לרכב עליו אלא אם הוא חובש קסדה".

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: 120.

חוה ראובני: "נוהג אופנוע או תלת-אופנוע בדרך לא ירכיב עליו אדם אחר אלא על גבי המושב המיועד לכך והקבוע מאחורי הנוהג, כשרגליו של האדם האחר נמצאות משני צידי האופנוע או כשהוא יושב במושב הקבוע שברכב הצידי.

חוה ראובני: נוהג אופנוע או תלת-אופנוע בדרך לא ירכיב עליו אדם אחר אלא אם האופנוע עשוי לרכיבתם של אנשים.

חוה ראובני: ."

שולמית שמעון: יש תיקון ב(ג): "בעל רשיון נהיגה לפי תקנה 176 ו176(א) לא ירכיב על אופנוע או תלת-אופנוע כמותר בתקנות האמורות אדם אחר, אלא אם כן מלאו לבעל רשיון הנהיגה כאמור 18 שנים או אם הוא בעל רשיון נהיגה כאמור חודשיים לפחות.

שולמית שמעון: ." זה אושר פה לפני כמה חודשיים.

צבי יוזנט: היה מלווה חודשיים לרכב פרטי.

צבי יוזנט: בגלל שאי אפשר שיהיה מלווה לאופנוע, אמרנו שלפחות לא ירכיב בחודשיים הראשונים.

צבי יוזנט: .

חוה ראובני: על כל החבילה הזאת הצענו 500 שקל קנס.

אברהם פורז: אנחנו מדברים על הרכבת אדם לא על מושב מיועד ועל נהג חדש שמרכיב בחודשיים הראשונים.

אברהם פורז: זה נראה לי הגיוני.

אברהם פורז: מה זה הובלת חפצים על אופנוע?

חוה ראובני: "לא ישים רוכב על אופנוע חבילה או צרור או חפץ העלולים למנוע ממנו שליטה מלאה על רכבו או שהם עולים באורכם על 70 ס"מ או חורגים מחוץ לחלק הקדמי באיזור החלק האחורי ביותר של האופנוע".

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: 122.

חוה ראובני: "הרוכב על אופנוע או על תלת-אופנוע לא יסע בצדו של רכב אחר לרבות אופניים או אופנוע, אלא כדי לעוקפו או לעבור על פניו כדין".

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: 123(א).

חוה ראובני: "לא ירכב אדם על אופניים אלא אם הם במצב תקין וראויים לשימוש".

אברהם פורז: לדעתי מספיק פה 100 שקל.

אברהם פורז: רק עובדים זרים נוסעים בזה היום.

אברהם פורז: 123(ב).

חוה ראובני: "לא ירכב אדם על אופניים אלא על גבי המושב הקבוע המחובר אליהם".

אברהם פורז: אם אני נעמד על האופניים ומדווש אני עובר עבירה?

אברהם פורז: אני מאשר לכם 100 שקל.

אברהם פורז: 124(א) או (ב).

חוה ראובני: "הרוכב על אופניים לא ירכיב אדם אלא אם עשויים להיות לפי מספר האנשים האמורים לרכוב עליהם.

חוה ראובני: לא ירכב אדם על אופניים הנהוגים בידי אחר.

חוה ראובני: ."

אברהם פורז: טוב, 100 שקל.

אברהם פורז: 125.

חוה ראובני: "הוראות תקנות 121 ו122..

חוה ראובני: " מדובר על מטען חורג באופניים.

חוה ראובני: היו"ר אברהם פורז: בסדר.

חוה ראובני: 126.

חוה ראובני: "הרוכב על אופניים לא יאחז ברכב אחר הנע ברכב, ולא יחבר אליו את רכבו באופן אחר.

חוה ראובני: לא יגרור אדם.."

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: 127.

חוה ראובני: "הרוכב על אופניים ישמור על רווח בינו ובין רכב הנוסע לפניו כדי שיספיק לעצור מיד.."

אברהם פורז: אני צנצנת אם נרשם ב-20 השנים האחרונות דוח בסעיף הזה.

חוה ראובני: אפשר לא לעשות את זה, אבל אז יצטרכו להזמין עדים.

אברהם פורז: אתם יכולים מידי פעם לעשות רוויזיה על תקנות שעבר זמנן.

חוה ראובני: פעם דובר על לעשות איזה שהוא נוסח משולב.

חוה ראובני: 128.

חוה ראובני: "הרוכב על אופניים ירכב קרוב ככל האפשר לשפתו הימנית של הכביש וינהג בזהירות במיוחד בעוברו רכב העומד או בעוברו רכב הנע באותו כיוון".

אברהם פורז: אושר.

אפרים מגיד: זאת תקנה לא נכונה מבחינה תעבורתית, משום שזה מקטין לנו את הבטיחות של רוכב האופניים.

אפרים מגיד: אם הוא רוכב מאוד ימינה ולא שומר על מרחק סביר, אז זורקים אותו.

אברהם פורז: רוכב אופניים לא אמור לתפוס את הנתיב באמצע.

אפרים מגיד: ואופנוע כן?

אברהם פורז: אופנוע יכול לנסוע במהירות של כולם.

אברהם פורז: 129.

חוה ראובני: "לא ירכב אדם על אופניים על מדרכה או על חלק מהדרך המיועד להולכי רגל בלבד, אולם מותר להולך רגל להסיע אופניים על המדרכה אם אין בכך הפרעה להולכי רגל".

אברהם פורז: נפלא.

אברהם פורז: 130.

חוה ראובני: "לא ירכב אדם על אופניים אלא אם כן הם מצויידים בכל עת בפעמון, במנגנון בלימה יעיל לעצירה, במחזיר אור מאחורי האופניים"

אברהם פורז: מאושר.

אברהם פורז: 131.

חוה ראובני: "הציוד המפורט בתקנה 130 יהיה בכל עת במצב תקין".

אברהם פורז: אני מציע להוריד ל-100.

אברהם פורז: 132.

חוה ראובני: לא ירכב אדם על אופניים בזמן תאורה אלא אם מאיר קבוע מלפנים המפיץ אור לבן הנראה למרחק במזג אוויר נאה מרחק 150 מטר לפחות לפני הרכב.

חוה ראובני: ."

צבי יוזנט: זה לא יכול להיות.

צבי יוזנט: זה צריך להיות 100 שקל.

אברהם פורז: 100 שקל.

אברהם פורז: 136 גם צריך להיות 100 שקל קנס.

אברהם פורז: המצב היום הרבה יותר טוב ממה שהיה בעבר, במובן הזה שהרבה יותר שטחים מוארים.

אברהם פורז: פעם, בשנות ה-50, כשהיית נוסע בצידי הדרך היתה עלטה מוחלטת, לא ראו את האופניים, לא ראו שום דבר.

אברהם פורז: 137.

חוה ראובני: "אדם שבבעלותו בעל חיים ימנע אותו מלהעלות על דרך או לשוטט או לנוע בה אלא בפיקוחו.

חוה ראובני: לא ישאיר אדם בעל חיים בדרך ללא השגחה.

חוה ראובני: ."

אברהם פורז: מדובר פה על סוסים?

דן לינק: זה כולל גם גמלים בנגב שהורגים בני אדם.

אברהם פורז: איך אנחנו מבדילים בתקנה בין חתול או כלב ובין פרה?

אברהם פורז: החיות הגדולות מסכנות את הנוהגים בכביש והכלב מסכן את עצמו.

אברהם פורז: צריך לפצל את התקנה.

אברהם פורז: אני מציע שהתקנה תפוצל כך שעל חיית מחמד יהיה קנס של 100 שקל, ועל פרות וגמלים יהיה קנס של 250 שקל.

שולמית שמעון: כשנתקלים בפרה אחת על הכביש מאוד קשה למצוא את הבעלים שלה.

אברהם פורז: רבותי, מדובר בעבירה חמורה מאוד שהקנס עליה היה צריך להיות 500 שקל, אבל התחושה שלי היא שאם הסכומים גבוהים מידי אז לא ישלמו שום דבר.

אברהם פורז: אנחנו נשאיר את הקנס לגבי חיות שאינן חיות מחמד 250 שקל ולגבי חיות מחמד 100 שקל.

אברהם פורז: 138.

חוה ראובני: "לא יוליך אדם עדר בדרך אלא אם אין אפשרות להוליכו במקום אחר, ובלבד שנקט את כל האמצעים כדי למנוע ככל האפשר הפרעת התנועה.

חוה ראובני: המוליך בעל חיים או הרוכב עליו בכביש לא יוליכו אלא בצד הימני הקיצוני אם יש בכביש מדרכה או בשוליים הימניים שבדרך אם אין מדרכה, ולא יוליך זה בצד זה יותר משני בעלי חיים פרט לאמור בתקנת משנה א.

חוה ראובני: על אף האמור בתקנת משנה א, מותר לשוטר הרוכב על בעל חיים להוליך אותו בצד השמאלי של הכביש".

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: 139.

חוה ראובני: "לא יוליך אדם בדרך שיירת גמלים אלא שהם קשורים זה לזה.

חוה ראובני: ."

אברהם פורז: מאושר.

אברהם פורז: 141.

חוה ראובני: "מתקרב רכב מנועי אל בעל חיים, יעשה הרוכב על בעל החיים או המוליך אותו ככל אשר על ידו כדי לפנות את הדרך לרכב מנועי".

אברהם פורז: בסדר גמור.

אברהם פורז: 142.

חוה ראובני: "המוליך בעל חיים בודד או הרוכב עליו בדרך, ישא בזמן התאורה בצידו השמאלי פנס דולק לבן או צהוב בהיר הנראה ממרחק סביר לעוברי דרך משני הכיוונים, מלפניו או מאחוריו.

חוה ראובני: לא יוליך אדם ולא יורשה לאדם להוליך עדר בדרך בזמן התאורה אלא אם אדם אחד נושא בראש העדר בצידו השמאלי פנס דולק באור לבן.."

אברהם פורז: 250 שקל יספיקו בשביל זה.

אברהם פורז: 143.

חוה ראובני: הוראות תקנות 21 עד 23, 25 ו-28 מפנות לכל מיני תקנות אחרות של התנהגות בדרך.

חוה ראובני: "..

חוה ראובני: יחולו על אדם המסיע עגלת יד בדרך כאילו היה נוהג ברכב שאינו.

חוה ראובני: ."

אברהם פורז: אנחנו מאשרים את זה.

אברהם פורז: 145(ב).

חוה ראובני: "אם כלי הרכב המעורבים העומדים במקום אירוע, גורמים או העלולים לגרום הפרעה לתנועה, יפנו נוהגיהם את הכביש לתנועה חופשית ומיד לאחר מכן.."

אברהם פורז: מאושר.

אתי בנדלר: אני מבקשת שתעברו על התקנה הקודמת כי היא בפירוש חלה גם על כסאות גלגלים.

חוה ראובני: 148.

חוה ראובני: "לא יפגע אדם בתמרור או באביזריו שהוצב או סומן כדין, לא יסלקו, לא ישחיתו, לא יזיזו, לא ישנהו ולא יטשטשהו".

אברהם פורז: למה זה רק 500 שקל?

אברהם פורז: זאת עבירה מאוד חמורה.

דן לינק: כל המפלגות עוברות על זה.

אברהם פורז: צריך להעלות את הסכום.

אברהם פורז: זאת עבירה של כוונה.

אברהם פורז: אני מציע להעלות ל-1000 שקל.

אברהם פורז: אני חושב שהדבקת סטיקרים זה דבר מאוד חמור.

אברהם פורז: אני מודה לכם.

אברהם פורז: המשך יבוא.