ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 317, 2001-07-16 10:00

אברהם פורז: בוקר טוב.

אברהם פורז: על סדר היום צו הפעלת רכב (מנועים ודלק) (הפעלת רכב מנועי בבנזין) (תיקון).

אברהם פורז: יש לנו פניה של שר התשתיות, אשר מבקש מאיתנו לאשר צו הפעלת רכב (מנועים ודלק) (הפעלת רכב מנועי בבנזין).

אברהם פורז: משרד התשתיות, בבקשה.

יואל הדר: יואל הדר, יועץ משפטי של המשרד.

אברהם פורז: זה המפגש הראשון בינינו.

יואל הדר: בשלב זה כן.

יואל הדר: צפויים לנו עוד הרבה מפגשים.

יואל הדר: מטרת הצו הזה היא לצורך שיפור איכות הסביבה, שאותו יש צורך לעשות בהדרגתיות.

יואל הדר: לכן, בד בבד יחד עם בז"ן ולאחר שקיבלנו דו"ח של הטכניון, החלטנו לעשות זאת באופן ממודרג.

יואל הדר: היום יש 0.15 גרם לליטר.

יואל הדר: היינו אמורים לרדת כבר ב-1 ביולי ולפי מה שנמסר לנו, בז"ן כבר נערכו לירידה ל- 0.1 גרם לליטר כבר ב- 1 ביולי.

יואל הדר: חשבנו לעשות כל מיני מדרוגים נוספים, ולאור הבעייתיות – אנחנו צריכים לבחון את כמות כלי הרכב שיישארו.

אברהם פורז: זה תחליף לעופרת על ידי תוסף אחר, כימיקל אחר?

יואל הדר: נכון.

אברהם פורז: זה עושה את אותה עבודה של העופרת, אבל ללא עופרת.

אברהם פורז: מדובר על המנועים הישנים, לא מנועים שעובדים עם ממיר קטליטים, כי ממיר קטליטי לא יכול לעבוד עם עופרת ממילא.

יואל הדר: מאחר שאנחנו צריכים לבחון את כל העניין – איזה סוג של תוספים וכו' – החלטנו לרדת ב-1 יולי באופן כזה שזה לא יפגע ברכבים הקיימים.

יואל הדר: 0.1 גרם לליטר, לפי בדיקת המומחים, לא יפגע.

אברהם פורז: זה לא יגרום נזק למנועים של המכוניות הישנות?

יואל הדר: לא יישמעו צלצולים מיותרים.

אברהם פורז: האם זה עניין של צלצולים?

יואל הדר: כן.

אברהם פורז: האם צריך לכוון את המנוע, לעשות לו כיוון אחר של ההצתה כדי למנוע צלצולים?

ראובן ריבלין: אתה לא יכול לעשות שום כיוון.

ראובן ריבלין: הוא לא יצלצל.

אברהם פורז: ודאי קיים ניסיון בעולם.

אברהם פורז: הרי אנחנו לא המצאנו לא את המכוניות ולא את הבנזין.

אברהם פורז: מה קורה במקומות אחרים, או ששם כבר אין כלי רכב ישנים?

עמרם אזולאי: עשו הסבות בעולם ועברו לבנזין נטול עופרת, עם תוספים לרכבים ישנים שזקוקים לכך.

אברהם פורז: ודאי באירופה כבר כמעט אין מכוניות שנוסעות עם בנזין לא ירוק.

עמרם אזולאי: עדיין יש.

אברהם פורז: אצלנו אורך החיים של מכוניות הרבה יותר ארוך מאשר שם.

יואב ערמוני: אתה עדיין מדבר על לא יותר מאשר 5%, אולי 8% שקיימים היום.

אברהם פורז: כלי רכב שמשתמשים היום בבנזין לא נטול עופרת.

אברהם פורז: ..

יואב ערמוני: כלי רכב שחייבים בנזין עם עופרת.

יואב ערמוני: כלי רכב שייצרו אותם עד 1982-1983.

יואב ערמוני: גם לפני הממירים הקטליטיים, הבעיה היא לא במנוע אלא במה שנקרא תושבות שסתומים: תושבות רקות, תושבות קשות.

אברהם פורז: למה התושבות האלה זקוקות בעצם לעופרת במכוניות הישנות?

אבנר פלור: לשימון, לסיכה.

יואב ערמוני: בתוך תא השריפה, העופרת היא המסכך.

אברהם פורז: זה העיקרון, שהדלק עצמו – יש בו את אלמנט הסיכה בפנים.

ראובן ריבלין: היום, ברכבים החדשים אין צורך בזה.

ראובן ריבלין: באירופה נשארו בערך 8%-10% - דווקא לא בגלל מכוניות, זה בגלל כלים חקלאיים.

אברהם פורז: השאלה שאתם צריכים לתת עליה את הדעת – אם זה עלול לגרום נזק למנועים של מכוניות ישנות, ראשית זה לא הוגן כלפי בעלי המכוניות האלה, ושנית – עלולות להיות תביעות.

אברהם פורז: אם למישהו ישימו דלק וזה יגרום נזק למנוע – עלולה להיות תביעה ואז ישלחו הודעת צד ג' למדינה.

יואב ערמוני: זו לא הנקודה ויש לכך תחליפים.

אברהם פורז: מה התחליף?

אברהם פורז: בז"ן ישים את התחליף?

עמרם אזולאי: לא.

עמרם אזולאי: תוספים שאפשר לרכוש בתחנות דלק.

אברהם פורז: אבל איך תסבירו?

אברהם פורז: למה בז"ן לא ישים אוטומטית את התחליף?

יואב ערמוני: מכיוון שזה דורש שינוי בתקן וזה ארוך מאד - עד שיחליטו איזה תוסף.

יואב ערמוני: במקום שתכריח את כל עם ישראל לקנות בנזין עם תוסף – רק מי שצריך, שזה אותם 5%, יקנה את התוספים.

אברהם פורז: אבל אני מדבר על כך שהתוסף יהיה רק בבנזין שהוא 96 לא נטול עופרת.

יואב ערמוני: לשם מה להחזיק בנזין כזה?

יואב ערמוני: אתה מחייב את כל המערכות בלוגיסטיקה כפולה של שני סוגי בנזין.

אברהם פורז: מה הכוונה?

אברהם פורז: שכל הדלק ייהפך מעתה לנטול עופרת.

יואל הדר: לא עכשיו.

אברהם פורז: ממועד מסוים הוא ייהפך כולו לנטול עופרת, ולמי שעדיין יש בעיה בגלל זה, יוסיף את התוסף.

יואב ערמוני: יקנה בקבוקון ובכך יפתור לעצמו את הבעיה.

אברהם פורז: צריך להביא זאת לידיעתו.

יואב ערמוני: זה בדיוק תפקיד הממשלה – לעשות מסע פרסום ולהביא את זה לידיעת כולם.

יואב ערמוני: אני מייצג כאן את רשות ההסתדרות לצרכנות.

יואב ערמוני: אנחנו מברכים כמובן על רצון הממשלה להיטיב עם בריאותו של עם ישראל ולהפחית את העופרת בבנזין, שזהו מזהם מסוכן.

יואב ערמוני: הצו הוא גם כן בעיקרון בסדר, ואני די מכיר את התכנית.

יואב ערמוני: יש לנו – ואני יודע שגם לגופים אחרים – רק בעיה קשה מאד במה שכתוב בצו הזה, וזה התאריך של סיום השיווק של בנזין עם עופרת.

יואב ערמוני: הרציו מאחורי הצו הזה מתבסס על דו"ח של הטכניון.

יואב ערמוני: הדו"ח הוא דו"ח שאני בעצמי הזמנתי אותו ויש לי חילוקי דעות קשים איתו.

יואב ערמוני: הוא לא לוקח בחשבון הרבה מאד אינפורמציה ולא מכניס פנימה הרבה מאד אינפורמציה.

יואב ערמוני: מתבססים על מספר משנת 1999 של בערך 14% כלי רכב שעדיין זקוקים או חייבים תדלוק של בנזין עם עופרת.

יואב ערמוני: מ- 1999 ועד היום ראשית נגרטו מכוניות ישנות, ושנית התווספו הרבה מכוניות חדשות והאחוז הזה היום הוא הרבה יותר נמוך.

יואב ערמוני: ישנן הרבה מאד בעיות אחרות בדו"ח הזה.

יואב ערמוני: הוא מניח, כבסיס, שחייבים לעשות אפליית מחירים ולדאוג לכך שהבנזין עם העופרת יהיה הרבה יותר יקר.

יואב ערמוני: אני רוצה לראות כאן חבר כנסת אחד בבית המכובד הזה – עם הרגישויות החברתיות שקיימות היום – שדווקא לפלח האוכלוסייה שמשתמש במכוניות ישנות, דווקא לו יעלו את מחיר הבנזין.

אברהם פורז: לא צריך לעשות את זה הרבה יותר יקר.

יואב ערמוני: אפליית מחירים זו אפליה שמרגישים אותה.

אברהם פורז: אנחנו עשינו אפליה הפוכה – לכיוון הירוק.

עמרם אזולאי: על מה הוא מדבר בכלל?

עמרם אזולאי: אנחנו לא אישרנו את ההמלצה הזאת של הטכניון.

יואב ערמוני: עמרם, אתה יודע היטב שכאשר קוראים את דו"ח הטכניון, כתוב שזה מונח בבסיס.

יואב ערמוני: לכן אני אומר את הדבר הבא – לוח הזמנים הזה נבנה בעצה אחת עם בתי הזיקוק.

יואב ערמוני: עם כל הכבוד, אני לא חושב שהוועדה הזאת צריכה להיות כפופה לאינטרסים כאלה ואחרים.

אברהם פורז: מה אתה מציע?

אברהם פורז: לקצר את המועדים?

יואב ערמוני: לקצר את המועד, ואני אומר כאן במלוא האחריות – כמי שהיה מנהל מינהל הדלק ועמד בראש המערכת הזאת מספיק שנים – ניתן לעשות את המהלך הזה ב-1 בינואר 2002, לא צריך לחכות ל-1 בינואר 2003.

יואב ערמוני: יש מספיק יבוא של בנזין ואין שום צורך לעשות את זה.

אברהם פורז: אני רוצה לשאול אתכם – מי שרוצה, שייענה על כך.

אברהם פורז: מי ממשיך היום להשתמש בבנזין עם עופרת?

אברהם פורז: מי שיש לו ממיר קטליטי – לא משתמש בכל מקרה.

אברהם פורז: מי שאין לו ממיר קטליטי, אבל המכונית שלו בנויה לנטול עופרת, אין לו סיבה להשתמש בזה כי זה לא יותר זול, נכון?

אבנר פלור: זה אותו מחיר.

ד"ר גאולה שרף: אבל הוא לא יודע שהוא יכול להשתמש.

אברהם פורז: הוא לא יודע, אז הוא משתמש גם כשהוא לא צריך.

אברהם פורז: אם היינו מעלים את מחיר ה-96 בחמש אגורות יותר – כל מי שלא זקוק לכך, היה בורח מזה ממילא.

אבי מושל: אם הוא היה יודע שהמעבר הזה לא יפגע בו.

אבי מושל: כרגע הוא לא יודע שהמעבר מ-96 ל-95 לא יפגע בו.

אברהם פורז: זה עניין של הסברה.

אברהם פורז: הסכנה היא כך, במונחים של עלות-תועלת.

אברהם פורז: הסכנה שמישהו לא יראה את הפרסומים, יסע במכונית שזקוקה לבנזין עם עופרת, ישתמש בנטול עופרת ולא יזכור את התוסף ויילך לו המנוע – זה נזק הרבה יותר גדול מאשר האלטרנטיבה של להמשיך לשווק את הדלק הזה אבל לגרום לבריחה ממנו של כל מי שלא צריך אותו.

אברהם פורז: אני מעלה את הבעיה, ייתכן שיש לכם תשובה טובה.

אברהם פורז: יש סכנה שבעלי רכב ישן לא יהיו מודעים לכך – חלק הרי כלל לא מודע לכך שיש עופרת, אין להם מושג כלל.

אברהם פורז: אם לא תחדור האינפורמציה הזאת שצריך להוסיף תוסף – יילכו להם המנועים.

אברהם פורז: כנגד זה אפשר לעשות דבר אחר.

אברהם פורז: באמצעות פער קטן במחיר והסברה אפשר לגרום לכל מי שלא צריך להיות במשבצת הזאת – לברוח ממנה לבנזין הירוק כי אין לו מה לחפש שם.

אברהם פורז: עם חמש אגורות תוספת למחיר ועם הסברה – אתה יוצר אותו מצב, אתה לא יוצר בשום פנים מצב שלמישהו הולך המנוע, שלא בידיעתו.

אברהם פורז: אתה גורם לו נזק של אלפי שקלים.

אברהם פורז: מה אתם אומרים על כך?

עמרם אזולאי: הסברה בכל מקרה תהיה, זה בדיוק הזמן שאנחנו זקוקים לו.

עמרם אזולאי: אנחנו לא יודעים את כל סוגי הרכבים שעדיין מחוייבים להשתמש עם עופרת.

עמרם אזולאי: משרד התחבורה, יחד עם הטכניון, יעשה עבודה משותפת כדי לאתר את כל סוגי הרכב שמחוייבים על פי הוראות היצרן להשתמש בבנזין עם עופרת.

עמרם אזולאי: זה לוקח זמן – גם לצאת במבצע פרסום וגם להיערך מבחינה לוגיסטית.

אברהם פורז: אבל כאן אני קודם כל יוצר את התוצאה ואחר כך אני פונה להסברה.

אברהם פורז: בינתיים אולי לכמה אלפי אנשים ייהרסו המנועים.

יואל הדר: לא.

יואל הדר: השלב הראשון הוא לא פוגע.

חגית אייזנמן: ה- 0.1 לא בעייתי.

עמרם אזולאי: בשלב הראשון אין שום פגיעה בכלי הרכב.

אברהם פורז: האם ב- 0.1 אין סכנה?

ד"ר גאולה שרף: לא.

ד"ר גאולה שרף: לא צריך שום תוסף.

אברהם פורז: כלומר, הסכנה היא בשלב הבא.

עמרם אזולאי: בשלב האחרון.

אברהם פורז: בשלב האחרון, במקום ללכת על המצב שבו אתה מפסיק לייצר את הדלק הזה ואתה עלול לגרום לנזק למי שזה לא הגיע לידיעתו, תעשו דבר הפוך – תיצור איזשהו INCENTIVE שלילי למי שלא זקוק לדלק הזה על ידי העלאה קטנה של המחיר, אפילו חמש אגורות.

אברהם פורז: זה לא נורא, לא תהיה צעקה בפרלמנט.

אברהם פורז: חמש אגורות, והסברה – לפי דגמים של מכוניות.

אברהם פורז: אני מכיר את הנושא, הרי היתה פעם הסברה כזאת: חבל לך על חמש האגורות, תעבור לדלק נטול עופרת כי המנוע שלך בנוי לכך, ואז לא נסתבך בכך שייהרסו מנועים.

יואל הדר: זה יכול להיות ב-1 בינואר 2003.

יואל הדר: יכול להיות שזו תהיה התוצאה של הבדיקה, אבל קודם צריך לבצע את הבדיקה.

אברהם פורז: ברגע שאני מאשר היום, אזי כבר ב-1 בינואר 2003 זה מוגמר, אין דרך חזרה.

אברהם פורז: זו טעות לדעתי.

יואל הדר: למה?

יואל הדר: אני לא רואה בעיה לעניין זה שאפשר עדיין לפעול כפי שאתה אומר – אולי להוסיף מחיר, הוספת המחיר לא קשורה לצו הזה.

אברהם פורז: אתם רוצים להגיע לתוצאה והתוצאה היא זו – אתם רוצים שבבנזין עם עופרת ישתמש רק באופן מובהק מי שזקוק לזה ולא אחרים.

אברהם פורז: בסדר, כי אתם לא רוצים להרוס את המנועים של אלה שעדיין זקוקים אבל אתם אומרים שיש אולי ציבור גדול שלא זקוק לכך, משתמש בזה שלא מדעת.

אברהם פורז: אפשר להגיד – הסברה.

אברהם פורז: אני אומר לא רק הסברה.

אברהם פורז: לך גם על ייקור של חמש אגורות – לא ייקור קולוסלי – פלוס הסברה, ואז תראה אוטומטית שכל מי שלא זקוק להשתמש בזה, עובר כי בשביל מה לו לשלם סתם חמש אגורות לליטר אם הוא לא צריך?

אברהם פורז: במקביל תסבירו, אבל לא תיצרו סיטואציה שבה נהרסים המנועים.

יואל הדר: אבל צריך קודם כל לדעת למי צריך להגיד את זה.

יואל הדר: אנחנו עדיין לא יודעים איזה רכבים עדיין יכולים להשתמש ברכב נטול עופרת.

אברהם פורז: אתם יודעים.

אברהם פורז: היצרנים יודעים את זה.

אבי מושל: אם אתה בעלים של רכב שמשתמש עד היום בבנזין אוקטן 96 ויום אחד אתה מגיע לתחנה ואין אוקטן 96, אלא רק 95, ואתה יודע שיש כאן איזשהו שינוי – אתה תברר האם אתה יכול להשתמש בדלק הזה ומה אתה צריך להוסיף.

אברהם פורז: לא תברר.

אברהם פורז: אתה נותן יותר מדי קרדיט למי שיש לו מכונית כזאת.

אברהם פורז: לדעתי אין לו מושג כלל על מה מדובר.

אברהם פורז: זה לא הגון לבוא ולומר להם – תתחילו לקנות תוספים, ומי שלא ישים לב – ייהרס לו המנוע וזהו נזק של כמה אלפי שקלים.

חגית אייזנמן: אני לא בטוחה שהרעיון שלך יעמוד, כי כמות הרכבים שכן יזדקקו ל- 96 היא כל כך קטנה, שיכול להיות שתחנות דלק לא יחזיקו את זה.

אברהם פורז: את יודעת מה, יש מקומות שלא מוכרים דלק לקטנועים דו-טקטיים.

אברהם פורז: אני לא יכול לחייב תחנת דלק למכור.

חגית אייזנמן: אז ממילא הוא יגיע לתחנה, לא יהיה לו את הדלק – הוא יזדקק לתוסף.

אברהם פורז: לא יהיה בכל התחנות.

אברהם פורז: מכל עשר תחנות לשתיים-שלוש יהיה, אז אדם יתרגל לתחנה מסוימת ויידע שיש תחנה אחת שמוכרת.

אברהם פורז: נניח לא כולם מוכרים נפט היום.

אברהם פורז: לגבי הפתרון שלכם לאסור ולהודיע להם כשהם צריכים להוסיף תוסף, ואם לא – יילך המנוע, לדעתי תהיה זעקה וייתכן שיהיו אפילו תביעות משפטיות – והן יהיו גם מוצדקות אולי.

יואב ערמוני: אני משחזר מההיסטוריה.

יואב ערמוני: היה יהודי במשרד התחבורה, שהיום הוא פנסיונר.

יואב ערמוני: כשאנחנו הלכנו למהלך דומה עם בנזין 91 בשנת 1994, שמענו בדיוק את אותם דברים, והפלא ופלא – לא קרה שום דבר, שום זעקה, הכל עבר חלק.

יואב ערמוני: אני רוצה להגיד כמה דברים כטיעוני נגד שחייבים לפי דעתי להישמע.

יואב ערמוני: אנחנו מדברים כאן על 5%, אולי 8% של בעלי רכב ישן כזה ואחר שעדיין יצטרכו את הבנזין עם עופרת או הבנזין עם התוספים.

יואב ערמוני: אבל, למולם קיימים 92% או 95%, או כלל אזרחי מדינת ישראל, שנושמים אויר עם עופרת, אויר שמרעיל אותם.

אברהם פורז: למה 92%?

יואב ערמוני: אני אומר שקיימים עדיין כל שאר אזרחי מדינת ישראל – כל אזרחי מדינת ישראל, כולל הם בעצמם – שנושמים אויר עם עופרת, וזה אויר מורעל.

יואב ערמוני: אין שום צורך ללכת לתאריכים ולתוכניות כל כך ארוכות טווח.

יואב ערמוני: לגבי חמש אגורות - בכל הכבוד, לא נעשתה כאן עבודה מאד רצינית על ניתוח רגישות.

יואב ערמוני: להערכתי, חמש אגורות לא יעשו שום רגישות לאף אחד, ומה שכן צריך לעשות זה מסע הסברה מסיבי.

אברהם פורז: אבל למה לך לשלם חמש אגורות לליטר אם אתה לא צריך את זה?

אברהם פורז: יהיה מסע הסברה שיאמר שכלי רכב אלה ואלה לא זקוקים.

יואב ערמוני: מסע הסברה יסמוך על הדיפרנציאציה במחיר, שאני אומר לך שכאן בכנסת הזאת לא יתנו אותה.

אברהם פורז: אתה טועה לגמרי.

אברהם פורז: כל הזמן המחיר עולה בחמש-עשר אגורות, מעדכנים את המחיר ואיש לא שם לב.

יואב ערמוני: תחשוב לאיזה פלח אוכלוסייה זה מתייחס.

אברהם פורז: אני לא מקבל את התזה שלך לגבי הכנסת.

אברהם פורז: לדעתי, בענייני הכנסת אני יותר בקי ממך.

יואל הדר: התאריך הזה הוא לא סתמי.

יואל הדר: התאריך הזה נקבע כי גם אירופה ב-1 בינואר 2003 עוברת לזה.

ד"ר גאולה שרף: אירופה כבר מזמן עברה.

אברהם פורז: אירופה זו לא דוגמה כי באירופה אין 200% מיסוי על מכוניות ובאירופה, מכונית בת עשר שנים לא שווה 20,000 שקל.

אברהם פורז: זו בכלל לא דוגמה.

יואב ערמוני: אירופה גם עברה לפני שלוש שנים ולא רק עכשיו.

עמרם אזולאי: נקודה נוספת היא שקיים עדיין מלאי שאמנם מוחזק לחירום, הוא נמצא באזור מסוים בארץ.

עמרם אזולאי: עד שנשתחרר ממנו זה לוקח לא מעט זמן.

אברהם פורז: רבותי, אני מוכן לאשר לכם את סעיף 1א(א), לדעתי לאלתר.

אברהם פורז: ממתי אתם רוצים את סעיף 1א(א), כלומר להוריד ל- 0.1?

דוברים: כבר עכשיו.

אברהם פורז: לאלתר.

אברהם פורז: את סעיף 1א(ב) אני לא מאשר ואגיד מדוע.

אברהם פורז: האלטרנטיבה צריכה להיות אחרת, היא צריכה להיות בדיוק מה שאמרתי – להעלות את מחיר הבנזין עם עופרת בכמה אגורות ולעשות מסע הסברה שיביא אנשים שלא זקוקים לו, לעבור.

אברהם פורז: לגבי האחרים, מי שקנה בשעתו כחוק מכונית ישנה – בדרך כלל מדובר באנשים שהיכולת שלהם מוגבלת – אני לא יכול היום להגיד להם: אם לא תשים לב ולא תשים תוסף – יילך לך המנוע.

אברהם פורז: זה לא ציבור בעל מודעות, אלה לא אנשים עם תרבות מוטורית, הם לא בדיוק יודעים כמה BHP יש למכונית שלהם ובכמה הוא מאיץ מאפס למאה, וכו'.

אברהם פורז: כאן יכולים להיות דווקא אנשים כאלה שייהרסו להם המנועים ויהיו תביעות נגד המדינה, ואתם תסתבכו קשות.

אברהם פורז: לכן, אני מציע לכם כך – לאלתר, קודם כל 1א(א) מאושר.

אברהם פורז: שנית, לגבי הנושא השני אני מציע שתעמידו את ההצעה האלטרנטיבית.

אברהם פורז: במקום להפסיק את זה – לעודד מעבר למי שלא צריך, לדלק הזה.

אברהם פורז: בעוד שנתיים-שלוש ממילא אפשר יהיה לאשר את זה כי אז כבר לא יהיו כלי רכב כאלה לדעתי, ואם יהיו – יהיו כמה עשרות.

אברהם פורז: אני חושב שאחרת, אתם תגרמו עוול גדול.

יואל הדר: אבל אנחנו רוצים שגם בז"ן ייכנסו.

יואל הדר: המטרה היא גם לבז"ן.

אברהם פורז: אם אתם בהזדמנות קרובה תבקשו איזו תכנית הסברה – כבר היום – שאומרת שלגבי רכבים כאלה תעברו לנטול עופרת כי אתם לא זקוקים לזה, אני אהיה מוכן לשוב ולשקול את זה, אבל אני אומר שאסור לכם ליצור מצב שבו יהיו כמה מאות אנשים שנהרסו להם המנועים בגלל חוסר מודעות.

אברהם פורז: בכל מקרה, אתם יכולים להתחיל עם 1א(א) – זה מה שאתם צריכים כרגע.

אברהם פורז: הנושא השני היה לגבי 2003, עד אז יש לנו הרבה זמן.

אברהם פורז: "בנזין שיובא או יוצר לפני תחילתו של צו זה, ניתן יהיה למוכרו עד ליום 31 באוגוסט 2001" – גם אם הוא לא עומד.

אברהם פורז: אני לא יודע – האם זה בטוח עד אז?

דוברים: כן.

אברהם פורז: אולי נקבע את זה לעוד חודש, כדי שנהיה בטוחים – אולי יש איחור – אנחנו קובעים 30 בספטמבר.

חגית אייזנמן: לא צריך.

אברהם פורז: לא צריך – אז הם יפסיקו ממילא.

אברהם פורז: אני הרי לא מחייב אותם למכור אחרי המועד אבל שלא יהיה מצב שייתקעו סתם עם מלאי.

אברהם פורז: תודה רבה, הישיבה נעולה.