ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 313, 2001-07-10 08:30

אברהם פורז: אני מבקש לעדכן אותנו בנושא זיהום המים באזור המרכז.

שמעון טל: זה מה שנעשה במהלך הלילה.

שמעון טל: כאשר לקראת הבוקר הגיעו תוצאות ראשונות של בדיקות מים שנעשו בתוך הערים והראו בסך הכל על ירידה בזיהום.

אברהם פורז: העניין הזה של מחשבה אסטרטגית, מה עושים במקרה כזה כדי שלא תהיה פאניקה, לדעתי זה דבר מאוד חשוב כי לפעמים יכול להיות זיהום כזה שיימשך כמה ימים ולכן המערכות צריכות להיות כאלה שמי שיושב בבית וכל מה שנשאר לו זה חצי בקבוק קוקה קולה לא יחשוב שאם הוא לא הולך עכשיו להסתער על החנות, מחר בבוקר הוא וילדיו ימותו מצמא אלא שיש מערכת כזו שאם המערכת הראשית לא מתפקדת, יהיו מכליות ויהיו אמצעים אחרים.

אברהם פורז: לדעתי צריך להודיע על כך במקביל ולדעתי הייתה צריכה לבוא הודעה לא לשתות מים, אבל אם זה לא יתוקן במהלך הלילה, מחר יעברו מכליות ויחלקו מים.

אברהם פורז: אנחנו כינסנו כאן את הישיבה לאור העובדה שיש החלטה להוריד עוד יותר את מפלס הכינרת מעבר לקו האדום.

אברהם פורז: כנראה שקווים אדומים הם גמישים מאוד.

אברהם פורז: רצינו לדעת את העובדות ולעזור לכם אנשי המקצוע נגד החלטות בלתי ענייניות ככל שיהיו.

אברהם פורז: אני יודע שיכולים להיות לחצים בלתי ענייניים גורמים בסופו של דבר לקבלת החלטות לא נכונות.

אברהם פורז: לפני שאומר את דעתי, נשמע קודם כל את העובדות.

שמעון טל: תכנון המים שלנו לאספקה בשנת 2001 התבסס כמובן על שנת גשמים ממוצעת בחורף 2001-2000 ומתוך מטרה לא לרדת במפלסים במקורות המים מעבר למה שהיה בסוף שנת 2000, מלבד אקוויפר החוף שם הרשינו לעצמנו להמשיך לעשות שאיבות יתר וגם זה תוך ביצוע של שאיבה מבוקרת של מים.

שמעון טל: לצורך ביצוע התוכנית הזאת הצענו קיצוץ של 56 אחוזים מהקצאת המים השפירים לחקלאות במערכת התלת-אגנית, מה שקשור בעצם למערכת הארצית.

שמעון טל: לא קיבלו את ההמלצות שלנו ובזמנו היו מגעים של שר האוצר עם שר התשתיות ושר החקלאות, גם ביחד אתי, ובסיכומו של דבר קיבלו את עמדת משרד החקלאות שאי-אפשר לבצע קיצוצים של מעבר לחמישים אחוז, כשגם קיצוץ כזה מהווה פגיעה די קשה בחקלאות על-פי נתוני משרד החקלאות.

שמעון טל: מאחר שתכננו שנה ממוצעת ואף אחד לא ידע איך תתפתח השנה, אמרנו שנכין את הכלים החוקיים כך שבסוף החורף – ב1- באפריל – נציב המים יוכל להפעיל קיצוץ אדמיניסטרטיבי נוסף על החקלאות.

שמעון טל: כמובן שהמלצה זו זכתה להתנגדות חריפה מאוד במועצת המים, והחקלאים אפילו הוציאו בג"ץ נגד נציב המים בנושא הזה.

שמעון טל: עברנו את כל ההליכים, הייתה בידינו תקנה, כבר בסוף חודש דצמבר ידענו שהחורף הזה עומד להיות חורף שחון.

שמעון טל: אז אמרנו לוועדת התכנון ששמואל קסלר עומד בראשה והיא כוללת מומחים בכל תחומי מקורות המים וחלקם יושבים כאן וביקשנו שיאמרו לנו מה אנחנו יכולים להוציא עוד ממקורות המים שלנו, כי חצי מיליארד קוב זה סדר גודל של כל החקלאות של מים שפירים במערכת התלת-אגנית.

שמעון טל: זאת אומרת, לא יתכן שלא תהיה חקלאות במדינת ישראל ולכן ביקשנו שיאמרו לנו מה אנחנו יכולים לשאוב מהמקורות.

שמעון טל: היו ויכוחים ובסופו של דבר היה קונצנזוס שדיבר על הורדת הכינרת ממינוס 213-80 שהיא הייתה בסוף שנה שעברה למינוס 214-30, תוך כמובן לקיחת סיכון לתהליכים בלתי הפיכים.

שמעון טל: אם הוועדה המכובדת תרצה, יושב כאן מנהל מעבדת הכינרת והוא יוכל לתת לנו בדיוק הסבר מפורט למה המלצנו על מינוס 214.

שמעון טל: לגבי אקוויפר ההר דובר לרדת בעוד כחצי מטר מתחת לקווים האדומים תוך גם כן לקיחת סיכונים די גדולים להמלחה של חלקים נרחבים של האקוויפר, ובאקוויפר החוף דובר על המשך שאיבות עד כמה שאפשר.

שמעון טל: צריך לזכור שחלקים מאקוויפר החוף, לפחות אלה שקרובים לים, המליחו וחברת "מקורות" מאז נאלצה להשבית את ההפקה.

שמעון טל: למרות זאת באזורים אחרים אנחנו מרשים שאיבות.

שמעון טל: בכל מקרה, זו הייתה המלצת ועדת התכנון.

שמעון טל: כשעשינו את החישוב בכמה זה מתבטא, מצאנו שלגבי 300 מיליון קוב אפשר לעשות שאיבות יתר תוך לקיחת כל הסיכונים האפשריים, אבל אי אפשר לעצור את מדינת ישראל והחיים צריכים להימשך באיזשהו אופן.

שמעון טל: בכל מקרה, ההמלצה שלנו הייתה לחלק את העומס חצי-חצי בין המגזר הביתי והמגזר החקלאי כאשר המשמעות היא לקצץ מאה מיליון קוב במערכת התלת-אגנית שזה קיצוץ של כעשרה אחוז נוספים.

שמעון טל: לפי דברי משרד החקלאות זה בפירוש לעקור או לייבש כמאה אלף דונם מטעים.

שמעון טל: בצריכה העירונית, כדי להשיג 15 אחוז, אם נעשה את כל הפעולות שיהיו, מדובר על קיצוץ באופן דרסטי בכמויות המים שהולכות לגינון.

שמעון טל: אנחנו המלצנו – אם יהיו תקנות כאלה ונרצה לאכוף אותן – למרות שנפגע באיכות החיים של התושבים נלך לייבוש דשאים, מה שיכול להביע לנו בסך הכל באופן תיאורטי כשמונים או תשעים מיליון קוב מים.

שמעון טל: זה עם פעולות נוספות יוכל לתת לנו את אותם מאה מיליון קוב, כך שבצורה כזאת נעבור איכשהו את השנה תוך ידיעה שהחורף הבא יכול להיות גם הוא חורף שחון על כל המשמעויות.

שמעון טל: רק לסבר את האוזן.

שמעון טל: במינוס 214-30 בכינרת קורים אפילו מבחינה תפעולית שני דברים כאשר האחד הוא שאי-אפשר להמשיך לשאוב מים מהכינרת בתחנת דגניה שמספקת מים גם לירדן.

שמעון טל: גם היום כדי לספק מים לאתר הטבילה בירדנית במורד הכינרת, "מקורות" סגרה את הסגר ובנתה תחנת שאיבה שתשאב מים מהכינרת למורד האפיק.

שמעון טל: היום, כדי להבטיח במפלסים האלה, היא בונה סכר נוסף בכינרת עם עוד תחנת שאיבה כדי שנוכל להרים מים כאילו ליניקה של אותה תחנה.

שמעון טל: עם מינוס 214-30 נכנסים למגבלות הפקה של המוביל הארצי.

שמעון טל: אי אפשר כבר להפעיל שלוש יחידות בתחנת המוביל הארצי אלא אפשר להפעיל רק שתי יחידות.

שמעון טל: ככל שהמפלס יורד, אפשר להפעיל פחות.

שמעון טל: זה היה התכנון, אבל אז הסתבר שנציב המים יכול לומר מה שהוא רוצה אבל הוא תלוי בגורמים נוספים כדי שיאפשרו לו לבצע את הפעולות האלה.

שמעון טל: לא הצלחנו, למרות שהתקנות היו מוכנות, בלי שיתוף פעולה של שר החקלאות, להביא לקיצוץ אדמיניסטרטיבי נוסף בחקלאות וזאת מפני שהחוק מחייב את שר החקלאות לקבוע כיצד לחלק את הקיצוץ בין הצרכנים השונים.

שמעון טל: אם הוא לא משתף אתנו פעולה, ידינו כבולות בעניין הזה.

שמעון טל: אם כן, פספסנו את הנושא הזה של הקיצוץ האדמיניסטרטיבי.

שמעון טל: לגבי המגזר הביתי.

שמעון טל: בדיון אחר שהתקיים הבהיר לי חבר הכנסת פורז שהוא לא ייגע בגינה שלו כל זמן שמספקים מים שפירים לחקלאות.

שמעון טל: בכל מקרה, הדברים האלה ישפיעו אבל לא בהיקפים הדרושים.

שמעון טל: איזה כלים כן נשארו לי.

שמעון טל: כלי אחד הוא באמת להגביל את אספקת המים באישור של שר התשתיות כמובן ואז אני מעמיד את ספק המים בפני מצב שאין לו מספיק כלים לספק את הצריכה שהוא מחויב על-פי ההוראות שלי.

שמעון טל: אני לא יכול לומר לו למי להפסיק לספק מים ואז נוצר מצב שתיווצר אנרכיה באספקת המים, מערכות פשוט יתרוקנו ממים, תתחלנה בעיות תברואתיות קשות מאוד במערכות המים שלנו ואנחנו נאבד את השליטה ולא נוכל לנהל את המחסור.

שמעון טל: הכלי השני שעומד לרשותי הוא מפלס מי הכינרת.

שמעון טל: היום התקנה מדברת על אותו קו אדום שהוא בעצם בא לייצג את אותה חוות דעת של המומחים שאומרת לא לרדת מתחת לזה כי מסכנים את מקור המים הזה ואותו קו עומד היום על מינוס 214.

שמעון טל: אנחנו עומדים לעבור את המפלס הזה במהלך חודש יולי ולרדת מתחתיו.

יוחנן דרום: מה שנעשה כאן היום זאת לא מדיניות של מה שיש לך.

יוחנן דרום: זאת אומרת שאתה שואב אך ורק את המילוי הטבעי שיש לך פלוס-מינוס הדברים שאתה מחויב אליהם והם לא בשליטתך ואתה מספק את זה לצרכנים.

יוחנן דרום: דהיינו, אתה לא אומר להם אחת לעשר שנים שאתה תקצץ להם ב56- אחוזים, שכמו שהנציב אומר זה בלתי ריאלי בגלל כל האינטרסים שפועלים כאן, אלא אתה אומר שבכל שנה אנחנו ניתן את מה שאנחנו יכולים לתת.

יוחנן דרום: זאת אומרת, נחיה בהתאם לאמצעים שלנו.

יוחנן דרום: אין כרטיסי אשראי אלא יש את הכסף שיש במטפחת ובשקית הניילון שמוציאים מהבנק.

יוחנן דרום: זה המילוי החוזר.

יוחנן דרום: אי השימוש במדינות הזו במשך לדעתנו שלושים שנה הביאה אותנו למקום בו אנחנו נמצאים בשלושה אגנים.

יוחנן דרום: בשלושת האגנים המדיניות היא שאיבת יתר בגלל דברים שהנציב דיבר עליהם ובעיקר בגלל אינטרסים של חקלאות והשאלה היא מה עושים לא בשביל להביא את זה למינוס 214 או לא.

יוחנן דרום: בינתיים לא התפילו ולא שיפרו את מקורות המים ולכן מה שקרה הוא שנוצרה צריכת היתר הזאת.

יוחנן דרום: השאלה מה עושים בשנים הבאות.

יוחנן דרום: זאת אומרת, מה יקרה אם נזכה לחורף נוסף כפי שהיה בשנת 1992 שימלא את הכינרת חדש.

יוחנן דרום: צריך לדעת שעד היום המדיניות הייתה הפוכה כאשר בסוף הקיץ, כתוצאה ממשטר תפעולי ומחשש שמים יזרמו לאבדון – דהיינו דרך הירדן לים המלח ויאבדו, אם יהיה חורף טוב – היו מרוקנים את הכינרת ומורידים את המפלס.

יוחנן דרום: מה שנוצר בכינרת כתוצאה מנסיגת החופים, נוצר משהו שאף אחד כמעט לא נותן עליו את הדעת, מכיוון שלכינרת יש הרבה שימושים ולא רק שאיבת מים.

יוחנן דרום: מסביב לכינרת נוצרה חגורה שאני קורא לה חגורת ההזנחה ואפילו הזנחה פושעת.

יוחנן דרום: ישנם חופים שנחשפו, שהן אדמות מדינה ואנשים משתלטים עליהן.

יוחנן דרום: טבריה כמעט לא מושפעת חוץ מאשר באגנים ויש צורך להעמיק את האגנים וכולי.

יוחנן דרום: כפי שאמר הנציב, יש צורך להעמיק את פתחי השאיבה ולשנות את כל המערכת.

יוחנן דרום: בקיצור, נוצרת שם תרבות שהיא תוצאה של מדיניות שאיבות היתר.

יוחנן דרום: אני חושב שצריך להסתכל קדימה וצריך לסייע לנציב כי אני חושב שאין טוב ממנו לבטא את חוסר האונים של נציב המים שעל פי חוק יש לו סמכויות מכאן ועד להודעה חדשה.

יוחנן דרום: אנחנו רוצים לסייע לו.

יוחנן דרום: אנחנו חושבים שהפתרון הוא לא הורדה של המפלס ובכל אופן לא בקלות הזאת של הורדת המפלס.

יוחנן דרום: שמעתי את נציב המים מה האמצעים שיש לו ומדוע לא סוגרים את הברזים, ובעניין סגירת הברזים הוא אמר שני משפטים והלך להורדת המפלס.

יוחנן דרום: לכן אנחנו מציעים שהתקנה שמסמיכה את הנציב על פי חוק המים להוריד את המפלס תהיה בעצם חוק ונציב המים, לפני שהוא מוריד את המפלס, יצטרך לקיים התייעצויות עם מספר גורמים להם יש אינטרסים חשובים בכינרת.

יוחנן דרום: כלומר, יהיה על זה פיקוח ציבורי יותר גדול ולא נלך מבחינת המובן מאליו להורדת המפלס לפני שאנחנו עושים דברים אחרים שכמו שראינו הם אפשריים.

אסף סוקניק: השאלה של מפלס הכינרת היא שאלה אופרטיבית שהתחילה לעניין כאשר התחילו להפעיל את מוביל המים הארצי מהכינרת ועם הפעלתו קבעו מפלסי מינימום ומפלסי מקסימום.

אסף סוקניק: את מפלס המקסימום היה מאוד פשוט לקבוע, איפה טבריה לא תוצף או האזורים מסביב לא יוצפו וזה מפלס המקסימום שהוא מינוס 208.90.

אסף סוקניק: מאז נקבע שמדינת ישראל תתחיל לשלם פיצויים על נזקים.

אסף סוקניק: השאלה לגבי מפלס המינימום היא הרבה יותר נוקבת והרבה יותר קשה לתת חוות דעת כלכליות, וכאן אנחנו נדרשים לחוות דעת מקצועיות של הידרולוגים ואימונולוגיים שהם אותם אנשי מקצוע שעוסקים במחקר האגמים, ובמדינת ישראל יש אדם אחד כזה וזו קבוצת החוקרים שעובדת במעבדה לחקר הכינרת.

אסף סוקניק: באופן די ברור המפלס הראשון, מפלס המינימום נקבע כ212- ואחרי מספר שנים של הקלה אמרו שאנחנו רוצים לקחת עוד קצת וזה היה בתחילת שנות ה80-.

אסף סוקניק: השאלה הייתה האם אפשר לרדת ל213- והיה דיון די ארוך ואכן התקבלה תקנה האומרת שהקו האדום התחתון יכול להיות מינוס 213.

אסף סוקניק: כך התנהלנו במשך די הרבה שנים ואני קראתי לזה רצועת האלכסון ואנחנו יכולים לראות איך מפלסי הכינרת מתנדנדים ברצועה שבין מינוס 209 למינוס 213 כמעט במשך 25 שנה וקרוב ל30- שנה כאשר תמיד אנחנו רואים את מגמות השנים השחונות.

אסף סוקניק: כאשר יש רצף של שנים שחונות אנחנו הולכים לכיוון 213.

אסף סוקניק: לכן גם נתנו את ההמלצה שלנו ואני יכול לתת כאן את המסמך שעבר אל נציב המים.

דורון מרקל: בשניים מתוך שלושת השיקולים האלה יש רמה גדולה של אי-ודאות ואי-ידיעה וכל אחד מגדיר את זה בהתאם לזווית הראייה שלו.

דורון מרקל: בנושא של קופת המים הלאומית נעשו כל מיני עבודות, האם כדאי באופן רצוני להוריד את הכינרת למפלס יותר נמוך כדי לעשות מקום לאוגר וכך הלאה, וסוכם חד-משמעית שמבחינה רצונית בקבלת ההחלטה אין טעם להוריד את מפלס הכינרת למטה כי זה רק מסכן את העסק.

דורון מרקל: בחלק השני של ההשפעה על איכות המים, אסף סוקניק הציג את הנושא ואמר שרמת אי-הוודאות לעתיד היא מאוד מסכנת את ההתייחסות האדישה והלא איכפתית.

דורון מרקל: הדברים לא ברורים גם אם נכון להיום אין איזושהי הרעה שמדליקה נורות אדומות, אבל הכתובת על הקיר ישנה ואם הכינרת תרד בעוד חצי מטר או מטר יותר נמוך, הסיפור הזה הוא סיפור בלתי ידוע ויכול להיות שנתעורר בוקר אחד עם דברים בלתי הפיכים.

דורון מרקל: על זה יש עוד קצת ויכוח וספקות, אבל קיים הנושא השלישי שאליו אני רוצה להתייחס וזה הנושא של ההשפעות על הסביבה.

דורון מרקל: ברור לגמרי שהתיירות נפגעת באופן חמור.

דורון מרקל: לי נדמה שאם אפשר עדיין להזיק במידה נסבלת במאגרים אחרים, במאגרי החוף, במאגרי התהום, ולאפשר לכינרת לשמור פחות או יותר על מפלס של מינוס 214,50, ואני לא רואה איך הם משיגים את זה – כנראה שהכינרת תמשיך לרדת משום שההתאדות עצמה היא נוראית והיא מיליון קוב ליום – אם אנחנו מסוגלים לנקוט מהלכים ולהזהיר את עצמנו יותר ויותר שמתחת למינוס 214,50 אנחנו מהלכים על חבל דק מאוד שאפשר ליפול ממנו, צריך לעשות כל מה שאפשר בכל היבט כדי לא לתת לדבר הזה לרדת הלאה.

צבי לוינסון: הערה לגבי איכות המים בכינרת כשאומרים שיכולה להיות הרעה, עדיין לא יצא המכרז לגבי סינון מי המוביל.

מוסי רז: יש נציב מים שאני סומך עליו במאה אחוזים, אבל אני לא יודע מי יהיה נציב המים מחר וזה קצת מזכיר לי את הנושא הזה של הריבית של בנק ישראל.

מוסי רז: יכול להיות שאנחנו צריכים כאן איזושהי מועצת נציבים שתקבל חוות דעת ממומחים.

מוסי רז: אף אחד לא מבטיח לי שלא ירדו מתחת לקו הזה של 214.30, אבל הייתי מעדיף שכאשר יורדים מתחת לקו שקבעו אותו המומחים, שתהיה ירידה למרות ההחלטה ובניגוד להחלטה, שנוכל לדעת שזה היה בניגוד להחלטה מאשר שזו החלטה באישור.

מוסי רז: זה עדיף כי אז אני יודע שייעשו יותר ניסיונות כדי להתמודד עם הבעיה.

מוסי רז: לכן אני חושב שצריך להסדיר את המצב הזה לעתיד לגבי הורדות נוספות, אם יהיה צורך בהן ואז מי זה שמוסמך להחליט האם צריכים כאן איזשהו ייעוץ מקצועי נוסף על-פני חוות הדעת של נציב המים ואולי באישור ועדה של הכנסת כי אנחנו לא יודעים עד לאן נמשיך להוריד את הקו האדום.

צבי אורטנברג: אני חושב שבשלב זה תנו לנציב המים להתעסק עם המפלס ולעשות את הדברים בהתאם לתקנות.

צבי אורטנברג: אנחנו חושבים שיכול להיות שלא צריך את התקנות האלה, וגם על הכיוון הזה אפשר לחשוב ולראות איך לעבור את תקופת הביניים.

צבי אורטנברג: הכינרת מתופעלת כחלק ממערכת המים הארצית.

צבי אורטנברג: המדיניות הזאת לרוקן את הכינרת היא מדיניות נכונה אם מישהו מכיר תפעול של מערכות מים.

צבי אורטנברג: האוגר התפעולי שלה הוא קטן יחסי ולכן התנודות בכמויות המים שנכנסות הן קטנות.

צבי אורטנברג: מבחינה כלכלית הכי כדאי לשחק קודם עם הכינרת ולעזוב את האקוויפרים האחרים.

צבי אורטנברג: אסור לנו להגיע לכינרת ריקה כאשר יתר המאגרים ריקים וזו הבעיה אליה הגענו.

צבי אורטנברג: אנחנו צריכים לשחק עם כל המערכות.

צבי אורטנברג: הראיה לפני שנתיים, כשהיינו במפלסים נמוכים, כמעט הפסקנו את השאיבה מהכינרת.

צבי אורטנברג: הפקנו תשעים מיליון לעומת 400 ומשהו מיליון קוב ממוצע רב-שנתי ושאבנו יותר מאקוויפר ההר, אבל המצב שהגענו אליו רוקן לנו את כל מאגרי המים ולכן אנחנו היום מנסים למזער את הנזק.

צבי אורטנברג: שוב, בכל השיקולים האלה צריך לקחת בחשבון את הסיכון אותו אנחנו לוקחים וזה כל הזמן עומד מולנו.

צבי אורטנברג: אני אומר שוב שהסיכון שאנחנו לוקחים לפי המומחים הוא סיכון עצום מפני שברגע שיקרה מהלך הפיך, אנחנו נהיה בבעיה.

אברהם פורז: אתה לדעתי צריך להודיע היום על דעתו של שר התשתיות שממועד מסוים שתקבע, נניח מועד מסוים בסוף אוגוסט, אם לא תתקבל איזושהי חלוקה סבירה, אתה מפסיק את האספקה העודפת ויהא אשר יהא.

אברהם פורז: אסור שיהיה מצב שבו אתה מקבל החלטות ענייניות המבוססות על מומחים וההחלטות שלך לא מיושמות כי יש כאלה שרוצים לטרפד אותן, ובסופו של דבר כשתהיה קטסטרופה היא תיפול עליך.

אברהם פורז: בסופו של דבר, אם זה יעבור בשלום, ישכחו את זה.

אברהם פורז: אם זה יעבור בשלום, יאמרו עוד פעם שאתם היסטריים, מספרים סיפורים ופוגעים בחקלאות וכולי, אבל אם יהיה כישלון, אתה תישאר אתו לבד, אתה ושר התשתיות תיוותרו בודדים כי ישאלו אתכם איפה הייתם ולמה לא סגרתם את הברז.

אברהם פורז: אני נמצא בכנסת כמה שנים ואני מכיר את המערכות הבירוקרטיות.

אברהם פורז: כל אחד דואג לסקטור שלו ולמגזר שלו ואין ראייה כוללת, אבל מה לעשות שאתה האיש שבעצם יש לך את היד על הברז ואתה צריך להודיע על מועד שאתה תקבע – מצדי אתה יכול לקבוע את ה31- באוגוסט שזה בעוד ארבעים יום – ותודיע שאם ב30- באוגוסט לא יוסדר העניין מבחינת קיצוץ המכסות לחקלאות, הורדת הצריכה בחקלאות ופיצוי החקלאים, אתה מפסיק את המים.

אברהם פורז: אנחנו כועדת הכלכלה ניתן לך את מלוא הגיבוי כי אנחנו לא רוצים חלילה שנהיה בפני קסטרופה בעניין הזה.

אברהם פורז: אני אומר בצורה מפורשת שמטרת החקלאות היא לספק מזון ומזון אפשר לייבא ואפשר לייבא יחסית בקלות.

אברהם פורז: יכול להיות שגם מים אפשר לייבא מתורכיה.

אברהם פורז: רבותיי, אין מנוס.

אברהם פורז: בתקופה שאין מים, כולם צריכים לשאת בנטל, גם החקלאות וגם העיר כשבעיר זה יכול להיעשות באמצעות המחיר.

אברהם פורז: אתם רוצים לעשות הסברה בטלוויזיה, תשדירים וכולי, בסדר.

אברהם פורז: מי שרוצה לקחת מים יקרים ולשפוך על המכונית שלו, שישפוך, הוא יכול גם לקחת מים מינרלים ולשפוך על המכונית שלו, אבל שישלם.

אברהם פורז: אנחנו ניתן לך את כל הגיבוי כדי שתעשה צעדים שלא יסכנו לא את הכינרת ולא את המאגרים האחרים, כי אם חלילה אנחנו ניקח כאן הימור מסוכן מדי ונפספס בו, תהיה לנו קטסטרופה שאחר-כך לך תדע איך אתה יוצא ממנה.

אברהם פורז: כאן אני שם נקודה פסיק ואנחנו נקיים דיון נוסף.

אברהם פורז: אני מבין שהכנסת הקימה ועדת חקירה לעניין המים ויכול להיות שתוזמנו גם לוועדת החקירה בראשות דוד מגן.

אברהם פורז: אני לא יודע מה יהיה לגבי העבר, אבל אנחנו ניתן לכם כל גיבוי כדי שנגרום לחסכון במים שבעיני המחיר הוא הדבר הקובע תוך פיצוי החקלאים בגין שלילת מקור הפרנסה.

אברהם פורז: אני מודה לכם.