ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 298, 2001-06-20 09:00

אברהם פורז: שלום לכולם, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אברהם פורז: אנחנו דנים בתיקונים מספר 24 ו- 25 לחוק הבזק.

אברהם פורז: לצערנו, היועצת המשפטית של הוועדה לא נוכחת כאן היום.

דני רוזן: יש לי הערה טכנית.

דני רוזן: אני מבין שבדיונים הקודמים עלתה בעיה שלא הגיוני ששר התקשורת יהיה חותמת גומי בחוק, להחלטות של המועצה.

דני רוזן: אמרו שהמועצה תיתן את הרשיון.

דני רוזן: המשפטנים עבדו על הכנת המסמכים ותיקונם ברוח זו.

דני רוזן: אני מקווה שבשבוע הבא העניין ייגמר.

דני רוזן: הרעיון הוא שהגוף שייתן את הרשיון זה לא השר, אלא המועצה.

ראובן ריבלין: אין לי בעיה עם זה.

דני רוזן: את הניסוחים של זה עדיין לא גמרו להכין.

אברהם פורז: האמת היא שאני לא רואה בזה דבר מהותי.

דני רוזן: זה רק טכני.

דני רוזן: אני מבקש, אם אפשר, לדחות את הקטע של העניין הזה בדיון בשבוע.

אברהם פורז: נניח שהמועצה חרגה מסמכות.

אברהם פורז: שר התקשורת יכול לא לחתום.

אברהם פורז: זו היא חתימה קיומית, ויש אפשרות לפיקוח.

ראובן ריבלין: זה כמו שהנשיא חייב לחתום על חוק של הכנסת.

אברהם פורז: אני גם חושב מעבר לזה, למרות שזה לא כתוב – אתה יכול לומר שאתה מבקש דיון חוזר בעניין.

דני רוזן: אני חושב שהעניין עקרוני.

דני רוזן: אומרים פה דבר והיפוכו.

דני רוזן: אחרי שאתה משכנע, בהרבה מאד דיונים, כמה זה עקרוני שלא תהיה התערבות פוליטית, מקבלים את עמדתך, ומתקנים את הדברים ברוח זו – פתאום אתה נסוג?

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: אני רק אומר שלא איכפת לי כך או אחרת.

אברהם פורז: אני רק אומר מה היתרון בכל זאת בחתימת השר, אם, נניח, לא קוים איזשהו הליך.

אברהם פורז: זה בכל זאת גוף בתוך משרדו.

ראובן ריבלין: זה מסוג הדברים שאין לו שום חשיבות.

ראובן ריבלין: השר כפוף להחלטות בג"ץ.

ראובן ריבלין: אם הוא יתערב התערבות פוליטית – יבטלו לו.

ראובן ריבלין: הוא רוצה חתימה קיומית ?

ראובן ריבלין: – חבל שנתחיל לדון בזה.

דני רוזן: מניסיוני בתפקיד אני יודע ששרים בדרך כלל ובצדק רב, לא מוכנים להיות חותמת גומי.

דני רוזן: זה גם הופך את התהליכים לאיטיים.

דני רוזן: בסך הכל המגמה פה היא של חיזוק המועצה.

יגאל ביבי: אני לא מכיר שר שיחתום בלי לדעת מה הם הדברים.

יגאל ביבי: עובדה שהיו הליכים כבר שנתיים, ולפני חודש התחלף שר, והוא רוצה לשגע שוב את המערכות ושוב לבחון את התהליכים.

יגאל ביבי: אני אומר שבאישור הראשוני, בהתחלה, השר צריך להיות מעורב.

יגאל ביבי: אחרי שכבר עברו את כל התהליכים, אין צורך.

יגאל ביבי: השר מלווה את התהליכים, זה לא דבר סודי.

יגאל ביבי: זה מתפרסם גם בעיתונות מידי יום.

יגאל ביבי: אין טעם להתחיל את התהליכים שוב.

יגאל ביבי: אני מציע לבטל את חתימת הקיום האחרונה של השר.

יגאל ביבי: סומכים על התהליכים, שהם נעשו בצורה תקינה.

דידי לחמן מסר: משרד התקשורת הציע נוסח כזה: "המועצה בהסכמת השר".

דידי לחמן מסר: אם הבעיה שמעלה חבר הכנסת יגאל ביבי היא בעיה אמיתית, גם זה לא פותר את הבעיה.

אברהם פורז: שמענו את הדברים, ואני לא אומר שלא היו בהם טעם.

אברהם פורז: מצד שני ניתן לומר שחתימת הקיום נותנת לשר איזשהו פיקוח עליון כדי למנוע חריגה מסמכות וכן האלה.

אברהם פורז: ניתן את הדעת על כך.

אברהם פורז: אנחנו נמצאים בתחילת סעיף 16: "16.

אברהם פורז: סעיף 6ה1 לחוק העיקרי - (1) בסעיף קטן (א) (1), במקום "שבעלי זיכיונות" יבוא "שבעלי רשיון כללי לשידורי כבלים"; ׁ(2) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) בלי לגרוע מהאמור בסעיף קטן (א), המועצה תחייב בעל רשיון כללי לשידורי כבלים להשקיע סכום כספי בשיעור של עד 12% מהכנסותיו השנתיות מדמי מנוי, ושלא יפחת מ- 8% מהכנסות אלה...." - -

אייל מלובן: כאן ביקשנו, שתהיה תוספה של הפקות מקומיות.

אייל מלובן: בפעם הקודמת, בישיבה, אמרנו שהיום זה נמצא ב- 45-55 אחוזים, שצריך להוציא הפקות החוצה.

אייל מלובן: אמרת שנקבע את זה כ- 50-50 אחוז, ופגעת בהפקות הפרטיות של המפיקים העצמאיים שמפיקים בחוץ.

אברהם פורז: לא פגעתי.

אברהם פורז: עשיתי איזושהי התאמה.

אייל מלובן: אבל ההתאמה היא 50-50.

אייל מלובן: בעצם מה שקורה שזה משאיר את מרבית העבודה אצל הזכיינים הפרטיים בחברות הבת שהן פותחות.

אברהם פורז: אמרנו שזה יהיה חצי-חצי, אבל אסור שתהיה שליטה בחברת הבת, כי אז ייצא מצב שהוא הוציא לעצמו את העבודה.

אברהם פורז: אנחנו בשלב הזה מאשרים את ה- 8-12 אחוז.

אברהם פורז: לגבי הדבר השני – מה שאמרתי בפעם הקודמת זה שכדי לא ליצור מצב שמוציאים אחוז גבוה מהעבודה החוצה, אך מוציאים את זה לחברות שהן באותה שליטה, ואז יוצא שהעברתי מכיס לכיס - -

יגאל ביבי: אז מה הבעיה?

יגאל ביבי: ההפקה טובה?

יגאל ביבי: מה זה משנה מי הפיק?

יגאל ביבי: הרי מה מטרת החוק הזה?

יגאל ביבי: – שתהיינה כאן הפקות טובות.

יגאל ביבי: אז מה זה משנה מי מפיק?

ראובן ריבלין: אנחנו חייבים לסיים את החוק הזה עד יציאת הכנסת לפגרה.

ראובן ריבלין: אם לא, אנחנו נמצאים במצב שבו לא נוכל לקיים את התקשורת בישראל.

ראובן ריבלין: לא יהיה שום דבר שנוכל על פיו להמשיך ולהתקדם.

ראובן ריבלין: אני מבקש, ברשותכם.

ראובן ריבלין: זו כבר פעם שלישית שאנחנו מביאים את אותם נושאים לדיון.

ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים עכשיו בשלב של השיפוץ האחרון ומעבר אחרון על התיקונים שהתבקשו.

ראובן ריבלין: יש כאן חברי כנסת, והם צריכים להיות מודעים, כי הם עומדים להצביע.

ראובן ריבלין: על כל שאלה של חבר כנסת צריך לענות, ואנשי המקצוע צריכים לתת תשובה.

ראובן ריבלין: אני מבקש שהאורחים שנמצאים כאן לא יפתחו כל פעם דיונים חדשים על כל נושא, אחרת נגיע למצב שזה לא יהיה "סוף מעשה במחשבה תחילה" אלא שהבלבול יגבר על החיוניות.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יכולים לנהל כך חקיקה.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת יכולים לשאול ולשנות את דעתם, גם לפני קריאה שלישית.

ראובן ריבלין: אלו הם חוקי המשחק.

ראובן ריבלין: שאר הנוגעים בדבר, כל בעלי האינטרסים, צריכים לתת לנו לעבוד.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכל אותם אלו שמבינים שבלי החוק הזה לא נוכל להתקדם, לא לדבר כל הזמן על כל מילה, כל דבר.

ראובן ריבלין: אחרת לא נגמור לעולם.

אברהם פורז: אם כך, סיימנו את העניין הזה.

אברהם פורז: מצד אחד אנחנו קובעים 50-50, ומצד שני אנחנו מונעים את האפשרות להעביר את זה לגוף שהוא בשליטת בעלי הרשיון.

אברהם פורז: אני ממשיך בקריאה: "(3) בסעיף קטן (ב)- (א) בפסקה (1), במקום "שבעל זיכיון" יבוא "שבעל רשיון כללי לשידורי כבלים" (ב) פסקה (2) – תימחק; (4) בסעיף קטן (ג) – (א) בפסקה (1) במקום "וכן את" יבוא "ולעניין" ובמקום "האפיקים השונים" יבוא: "הערוצים השונים לעניין זכותו של בעל רשיון כללי לשידורי כבלים לזקוף סכומים ששולמו בעד הפקה מקומית שהופקה בידי אחר על חשבון מכסת הפקות המקור שבה הוא מחויב, ולעניין חובת הדיווח הנדרשת בקשר עם ביצוע הוראות סעיף זה;" זה הנוסח שגיבשתם, על פי מה שדיברנו?

בני איינהורן: בדיון הקודם, בסעיף הפקות מקור, היו שלוש סוגיות.

בני איינהורן: דיברנו על אחת.

בני איינהורן: אמרנו שכשאנחנו מגבילים את זה לסכום כספי, אנחנו משנים את כל הצורה שבה סופרים הפקות מקור.

בני איינהורן: זאת אומרת – זה לא יהיה גם על מטלה כספית של 8-12, כרגע כמו שזה מנוסח, וגם המועצה תחליט מה נספר ומה לא נספר, אלא – כל דבר נספר.

בני איינהורן: אז זה היה הדבר שקיבלנו בפעם שעברה.

בני איינהורן: הנושא השני שדיברנו עליו – בתיקון של הגדרה מי יכול להפיק הפקות מקור, לא הלכו למטה, כפי שניסחת עכשיו, אלא זו פעם ראשונה שהלכו גם למעלה.

בני איינהורן: כתוצאה מכך, הגדלנו, ועשינו 50 ו- 50.

אברהם פורז: נכון.

אברהם פורז: הסעיף הזה לא מבטא את זה.

אברהם פורז: הסעיף צריך להיות מנוסח מחדש, ברוח מה שסיכמנו.

אברהם פורז: הכל נספר.

דידי לחמן מסר: רק ההגדרה של הפקה מקורית.

אברהם פורז: דיברנו על זה בישיבה הקודמת, ולמען הבהירות אומר את זה שוב: 50-50, הכל נספר, ומבחינת העובדה שזו תהיה הפקה חיצונית, זה גם כלפי מעלה, וגם כלפי מטה: גם חברת אם וגם חברות בנות.

בני איינהורן: אני רוצה לחדד משהו.

בני איינהורן: אתה ניסחת עכשיו החלטה גורפת.

בני איינהורן: בהחלטה של הגדרה של הפקות מקוריות יש דברים שמוצאים החוצה.

אברהם פורז: אתה תראה את ההגדרה, ואם היא לא תהיה תואמת את רוח הדברים שסוכמו פה – תעיר.

אברהם פורז: אנחנו מבינים מה אנחנו רוצים להשיג.

אברהם פורז: הכל יהיה כלול, אין תורה שבעל פה, ומצד שני – גם כשאנחנו מדברים על להוציא החוצה, הכוונה היא להוציא החוצה לחברה אחות, או לחברה שהיא שלך.

בני איינהורן: בעניין הזה, ברשותך – סוגיה אחת.

בני איינהורן: החוק, כמו שהוא עדיין מנוסח, לא תוחם אותי בצד הכספי.

בני איינהורן: לדוגמה - לא ברור אם הפקות בענייני היום נספרות או לא.

בני איינהורן: מצד שני הוא מטיל הגבלה של אחוזים מכמות השעות המשודרות, ולא נותן לזה מגבלה עליונה.

בני איינהורן: כלומר, תיאורטית הוא לא נסגר, הסעיף הזה.

אברהם פורז: כשדובר על הפקות מקור – הפקות בענייני היום לא נספרות?

אייל מלובן: לא.

אייל מלובן: זה לא מגזינים יומיים.

אברהם פורז: זה עניין סטטוטורי?

אברהם פורז: אחרת מישהו יטען שעל סמך מה אנחנו מוציאים .

אברהם פורז: ענייני היום זה מחוץ לזה?

דורית ענבר: יש הגדרה מה זו הפקה מקומית.

דידי לחמן מסר: יש פה רציונל.

אברהם פורז: אני לא מדבר על רציונל.

אברהם פורז: אנחנו לא משנים את הסטטוס קוו שהיה נהוג.

אברהם פורז: אנחנו רק אומרים דבר אחד: כדי שלא תהיינה אי בהירויות, כל מה שהיה גבולי, 50-50, למעלה – למטה, חברות אם –חברות בת- -

בני איינהורן: אנחנו מחויבים להפיק חדשות.

בני איינהורן: בעולם של היום, כשיש ערוץ 1 עם חדשות, ערוץ 2 גם הוא עם חדשות, ערוץ שלישי חדש שגם בו תהיינה חדשות, וערוץ ייעודי לחדשות – בחדשות שאנחנו מפיקים אנחנו נותנים פרנסה, כי להפקות מקומיות אין רייטינג, ואף אחד לא צופה בהן.

בני איינהורן: הבקשה שלנו היא להוריד את זה.

בני איינהורן: זה משהו היסטורי.

אברהם פורז: מה, לא לחייב אותך לעשות את זה?

דורית ענבר: זה לפתוח פה עכשיו דיון חדש.

בני איינהורן: אבל זה מקום לשקול את זה.

אברהם פורז: אני לא יכול להתייחס לזה.

אברהם פורז: אני לא פותח את זה.

אברהם פורז: אחרי שתעבור איזו תקופה, אם תחשבו שחדשות מקומיות זה דבר מיותר – תקנו את החוק.

אברהם פורז: לא נכנסים לזה עכשיו.

ראובן ריבלין: יש לקבוע את העקרונות בסעיף ברור, שקובע את המסגרת, ולאחר מכן, כמובן, יש את הפרשנויות – על הפרשנויות אפשר להתווכח בבתי משפט.

ראובן ריבלין: יש את המועצה, היא מחליטה, היא קובעת את הפרשנות, יש שימוע אצלה, וכן הלאה.

ראובן ריבלין: אי אפשר להכניס את כל הדברים האלה לחוק, כי על כל דוגמה יש אלף דוגמאות אחרות.

בני איינהורן: זה בדיוק מה שאני מבקש: שהמועצה תחליט מה נכלל ומה לא.

אברהם פורז: זו סוגיה שלא העלית עד היום.

אברהם פורז: עד לרגע לזה לא שמעו אותה מפיך מעולם.

יגאל ביבי: אני רוצה להודיע שאני מגיש הסתייגות - -

אברהם פורז: אני רוצה לומר לך ולכל המשתתפים: אנחנו נקיים ישיבה אחת מסכמת שבה תהיינה הצבעות בנושאים השנויים במחלוקת.

אברהם פורז: באותה הזדמנות תעלה את הצעתך, לא עכשיו.

אברהם פורז: אני ממשיך בקריאה: " (ד) הפר בעל רשיון לשידורי כבלים חובה שהוטלה עליו לפי הוראות סעיף זה, רשאית המועצה לחייבו להפיק או לרכוש הפקות מקומיות, בשיעור של כפל ההפקות המקומיות שביחס אליהן הופרה חובה כאמור, ורשאית היא ליתן הוראות, בין היתר, בדבר סוגי ההפקה ולוחות זמנים להפקתה או לשידורה"; זו סנקציה.

בני איינהורן: יש סעיף עיצומים כללי.

בני איינהורן: זה לא עלה בוועדה, אלא בדיון הפנימי.

בני איינהורן: פתאום הסעיף הזה צץ עכשיו.

אברהם פורז: אני בעד שהסעיף הזה יישאר.

מיכל רפאלי-כדורי: אפשר לקבל הסבר לסעיף הזה, מהמועצה?

אסתר שטרנבך: לא ייתכן שהמחוקק קובע כפל ענישה על אותה הפרה.

אסתר שטרנבך: בסעיף 37ב', להצעת חוק - -

אברהם פורז: אני מוכן שיהיה מנוסח שאם זה הוטל על זה, לא יחול שום דבר, עיצום כספי או משהו אחר.

אברהם פורז: אני מסכים.

אברהם פורז: היה והופר הסעיף הזה, לא יוטל עיצום כספי.

אברהם פורז: מתוך אמונה בכוונתו של שר התקשורת וגם ביכולתו להביא לאיחוד מועצות, אנחנו, בשלב הזה, לא ננסה להפוך ולתת יותר מידי בידי המועצה, אלא נסתפק בסעיף כללי האומר כך: "הממשלה תעמיד לרשות המועצה לשידורי כבלים ולווין את האמצעים והתקציבים הדרושים לתפקודה".

אברהם פורז: זה יקל עליך במשא ומתן עם האוצר.

אופיר נאמן: אנחנו פה שוקלים לתת לחברות הכבלים צ'ופרים, כאשר הם חנקו לחלוטין את הערוץ הקהילתי.

אופיר נאמן: היו 31 קהילות, כביכול, והיום יש 17.

אופיר נאמן: אם תמשיכו עם הצחוקים שלכם ככה, ולהעביר את החוק כמה שיותר מהר, בעוד שנה יהיו 9, אחרי כן 3, ואחרי זה לא יהיה ערוץ קהילתי.

דני רוזן: בסעיף הזה שהקראת עכשיו יש פה מעין אינדיקציה.

דני רוזן: לדוגמה – המועצה צריכה לקבל את האמצעים, וארגונים ממשלתיים אחרים, לדוגמה – משרד התקשורת, לא צריך.

דידי לחמן מסר: אפשר להוסיף את המילים "ככל שניתן"?

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: אני רוצה להסביר את עמדתי.

אברהם פורז: אני ביקשתי לפצל את הצעת החוק הפרטית ולהשאיר את הסעיף של האמצעים בידי המועצה תלוי.

אברהם פורז: היה ויהיה איחוד של המועצות – די לי בהצהרה.

אברהם פורז: היה והסתבר לי שהמועצה מצד אחד לוקחת תמלוגים ודמי זיכיון, והכל מגיע למשרד האוצר מבלי שהיא יכולה לנשום – אז אנחנו נעשה משהו.

אברהם פורז: בשלב זה די לי בהצהרה.

דני רוזן: אבל הבעיה הזו היא בעיה כללית.

דני רוזן: למשל- משרד התקשורת גובה תמלוגים בסך 800 מיליון שקל בשנה.

דני רוזן: דנים בתקציב הממשלה, הכנסת מחליטה מה שהיא מחליטה ועושים קיצוצים.

דני רוזן: אני לא מתווכח על כך, אך אי אפשר לקחת איזה גוף והוא מעל כל זה מקבל את כל המשאבים.

דני רוזן: זה לא הגיוני.

אברהם פורז: אתה כל כך צודק, ואין לי ברירה אלא להשאיר את הסעיף במשמעות הדקלרטיבית והבלתי משמעותית שלו.

דני רוזן: צריך אמצעים ועדיפויות, אבל אי אפשר להחליט מצד אחד לקצץ בתקציבי המדינה, ויש גוף אחד - -

יורם חטב: אם אפשר לומר בקצרה – שתהיה בסעיף הזה ערובה להישרדותה לנצח של המועצה, שכן אומרים לי איגודי היוצרים שהמועצה הזו מתפקדת כרגע מול חברות הכבלים כמו משמר הגבול, לצערנו, בגלל הכמויות העצומות של ההפרות.

יורם חטב: אם המועצה תיכחד אנחנו בצרות צרורות.

אברהם פורז: אני הסברתי מה אני מתכוון לעשות: אני רוצה לפצל את החוק ולעזור לשר לאחד את המועצות.

אברהם פורז: היה ויסתבר שהמועצות לא מאוחדות, בגלל מכשולים אחרים – נשתדל - -

אייל מלובן: אנחנו תומכים בצעדו של השר.

יזהר טל: יש כאן סעיף שהוא דקלרטיבי.

יזהר טל: הוא מדבר על גוף רגולטורי אחד,

יזהר טל: שדורש אמצעים, וכן הלאה.

יזהר טל: אמת, הגוף הזה אכן דורש חיזוק, וטוב שהוא יקבל חיזוק, אין ספק.

יזהר טל: אבל יש עוד גוף שמקיים רגולציה, ממש באותו תחום – משרד התקשורת.

יזהר טל: גם הוא עוסק ברגולציה, זה עיקר ייעודו.

יזהר טל: משרד התקשורת נחנק וכורע תחת עומס של רגולציה, לא פחות מגוף אחר שעוסק ברגולציה.

אברהם פורז: איזה נוסח של סעיף אתה מציע לתקן?

יזהר טל: אני מציע לתקן שאם יש כאן סעיף דקלרטורי, שאומר שצריך אמצעים ותקציבים לגופי רגולציה – וטוב שיש סעיף כזה – שימנה את גוף הרגולציה הנוסף משרד התקשורת, שלא יכול למלא את תפקידיו בגלל העדר אמצעים.

יזהר טל: אז כדאי לציין - -.

יזהר טל: אם הוועדה רואה צורך לתת סעיף דקלרטיבי שמתריע על כך שלגופי הרגולציה יש בעיה עם אמצעים ותקציבים, אני חושב שזה לא נכון לייחד גוף רגולטורי אחד, ולא לציין גוף רגולטורי נוסף שהנוכחים כאן בחדר יודעים היטב את הבעיות שלו לעמוד במשימות העצומות והכבדות שהוא עומד בהן יום יום.

יזהר טל: לכן אני מציע להוסיף כאן, בנוסף למועצה לשידורים, גם "משרד התקשורת" כרשות ההסדרה.

אברהם פורז: אני תומך במה שאתה אומר, אבל זה לא יכול להיות שנכניס בחקיקה שהמדינה תעמיד לרשות משרד ממשלתי את המשאבים הדרושים לתפקודו.

אברהם פורז: אני לא מכיר שום חקיקה שאומרת דבר כזה.

אברהם פורז: המועצה לכבלים איננה משרד ממשלתי, ולכן במובן הזה היא גוף שונה.

אברהם פורז: אנחנו לא נעשה פרסה מהחקיקה.

ראובן ריבלין: הסעיף הזה בא להחליף פרק שמדבר על המועצה לכבלים.

ראובן ריבלין: אני מציע שההערות הצודקות מאד לגבי תקציבו ודרך התנהלותו של משרד התקשורת תבואנה לידי ביטוי בעניין חוק יסודות התקציב.

ראובן ריבלין: כרגע אנחנו מדברים על המועצה.

ראובן ריבלין: נכון שיש בעיה בין המשרד שלי והמועצה, והתפתחות האוטונומיה הזו אינה תמיד נראית בצורה רצויה או בצורה אוהדת על ידי המשרד, כי המשרד לא יכול להיות גם אחראי וגם לא להיות מעורב.

ראובן ריבלין: לכן רציתי להביא פרק שלם, כדי למנוע מהמשרד את הצורך לקיים דיונים, מתוך הנחה שהמשרד יוזם היום את איחוד המועצות.

ראובן ריבלין: אנחנו מקבלים ומבינים שההצהרה הזו נותנת רק דקלרציה לחלק מהנפשות הפועלות.

ראובן ריבלין: אני מודיע לכם שהמועצה לכבלים, חשובה ככל שתהיה, היא לא חשובה כמו משרד התקשורת.

ראובן ריבלין: לכן, תוך שמירה על זכויות כל העבודה של משרד התקשורת, אני מסכים שהסעיף הזה יהיה כך, על מנת שניתן דקלרציה למועצה.

אברהם פורז: אנחנו ממשיכים: "18.

אברהם פורז: בכותרת סימן ג ' לפרק ב'1 לחוק העיקרי, במקום "זיכיון לשידורי כבלים" יבוא "רשיון לשידורי כבלים".

אברהם פורז: "19.

אברהם פורז: בסעיף 6ז לחוק העיקרי (1)

אברהם פורז: בכותרת השולים, במקום "זיכיון ופטור ממובת רישוי" יבוא "חובת רשיון"; (2) במקום סעיפים קטנים (א) ו- (ב) יבוא: "(א) לא ישדר אדם שידורי כבלים, אלא אם כן קיבל מאת השר רשיון לשידורי כבלים לפי פרק זה".

אברהם פורז: אני מציע שכרגע ייכתב בסוגריים - - השאלה הערכית, שאני רוצה לברר אותה עם שר התקשורת – האם הוא רוצה עדיין לתת חתימת קיום, דבר שמאפשר לו, נניח במקרים של חריגה מסמכות – לא לחתום, או מאפשר לו להורות למועצה לקיים דיון חוזר.

יזהר טל: יש עוד אפשרות.

יזהר טל: אנחנו הגשנו הצעה מפורטת.

אברהם פורז: אני כבר אומר לכם שאני אקבל את דעתו, כל עמדה שהשר יגבש – כך או כך.

אברהם פורז: תביאו לנו שני ניסוחים – האחד שבו השר חותם חתימת קיום ויש לו אפשרות גם לעצור את ההליך, ולבקש דיון חוזר במועצה, והאחר – שהמועצה עצמה נותנת - -

יזהר טל: הנושא הזה זה השינוי המשמעותי ביותר שהוועדה החליטה עליו בהצעת החוק הממשלתית.

יזהר טל: השינוי הזה, שבו אמרו שהשר לא יתעסק בענייני תוכן, שכן זה תחום העיסוק של המועצה – זה, במהות, שינוי משמעותי ביותר.

יזהר טל: לכן, אחרי שהוועדה עשתה את השינוי הזה, וגם את השינוי שנמשך ממנו זה שהחלק הטכנולוגי של מוקד השידור עבר לרשיון בזק, קיבל רשיון השידורים אופי אחר, אופי שמרכז הכובד שבו עובר אל המועצה.

אברהם פורז: למה אתה מנסה לשכנע אותי?

אברהם פורז: שכנע את השר.

אברהם פורז: אנחנו לא דנים בזה.

אברהם פורז: תשכנע את השר בעמדתך, ואני אוטומטית אקבל את עמדתו.

יזהר טל: מה שאני רוצה לומר שזה לא מצב של עמדת שר או עמדת נוספת.

יזהר טל: אני מבקש שתיתן לי להשלים את דבריי.

יזהר טל: הנושא הזה חשוב, ואני מבקש שגם עמדה שאולי לא מקובלת על מה שנאמר – תיאמר.

יזהר טל: אני רוצה לומר שלאחר שהיה השינוי המשמעותי הזה, הצענו, תחת הנחיה שלך, הצעה אלטרנטיבית.

יזהר טל: זה לא עומד באופן דיכוטומי – חתימת קיום של השר או שהכל בידי המועצה.

יזהר טל: יש גם איזושהי דרך ביניים, אותה אנחנו הצענו.

יזהר טל: לכן, אם כאן מסוכם שזה יידון בהמשך, אני רוצה שיירשם שזו לא בחירה דיכוטומית בין חתימת קיום חסרת משמעות לבין הכל בידי המועצה.

יזהר טל: יש דרך נוספת, ואותה אנחנו מבקשים להציג.

ראובן ריבלין: אין זה דבר שהובא לפנינו כתקדים שפוגע בדרכי חיים שלא הכרנו קודם.

ראובן ריבלין: יש פעמים רבות שיש לגורם חתימה קיומית, כאשר שיקול הדעת נתון לגורם אחר.

ראובן ריבלין: מאפשרים לייחד לגוף החותם את החתימה הקיומית, ובמקרים יוצאים מן הכלל גם להתערב.

ראובן ריבלין: למשל – נשיא המדינה, פורמלית, יכול לנמק מדוע הוא לא חותם על חוק של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: עד היום לא קרה דבר כזה.

ראובן ריבלין: אומרים שלמרות שלשר אין כל נגיעה לדברים, כי לא רוצים שהפוליטיקה תיכנס לנושאים שצריכים להיות מנותקים מכל השפעה פוליטית - שיהיה לגוף אחר סמכות.

ראובן ריבלין: השאלה היא האם אנחנו מייתרים את האחריות המוגבלת בידי האחריות הקיומית, אחריות שיכולים לעשות בה שימוש שלא כדין, על פי אמות מידה כאלה ואחרות.

ראובן ריבלין: אני אדיש לחלוטין אם ישללו משר התקשורת את החתימה.

ראובן ריבלין: אני גם מוכן לחיות עם המצב כפי שהוא, שיש חתימה קיומית לשר.

ראובן ריבלין: יבוא העניין בפני חברי הכנסת, והם יצביעו כפי שהם רוצים.

ראובן ריבלין: אין פה שום עקרון משפטי.

ראובן ריבלין: יש ויכוח אצלנו בתוך המשרד.

דני רוזן: הפכנו את זה לשאלה של חתימת קיום ולא זו הבעיה בכלל.

דני רוזן: הבעיה היא אחרת.

דני רוזן: הוגשה הצעת חוק ממשלתית, הוועדה דנה באריכות וקיבלה החלטה לעשות שינוי מהותי שהמשמעות שלו היא לתת הרבה יותר סמכויות למועצה.

דני רוזן: אני לא מתווכח.

דני רוזן: עכשיו הבעיה היא ליישם את זה.

דני רוזן: בקטע הזה היו ויכוחים שאי אפשר היה להכריע אותם.

דני רוזן: מה שחשוב לזכור הוא שאת ההחלטות של הוועדה צריך ליישם.

דני רוזן: הכוונה היא שהחוק יהיה מה שהוועדה החליטה.

דני רוזן: הדבר הנוסף – שאחרי שהוועדה גומרת את דיוניה ויש חוק, צריך גם לחיות עם החוק כפי שהוועדה התכוונה.

דני רוזן: יש פה תהליך טכני של יישור, של קיפול החלטות הוועדה לתוך החוק בצורה נכונה.

דני רוזן: קטע אחד, הקטע שדן ברשיון בזק – העברנו.

דני רוזן: אני חושב שהוא גמור.

דני רוזן: הקטע של המועצה אינו סגור, לדעתי, לפחות טכנית.

דני רוזן: אני מקווה שנסגור את העניין בתוך המשרד, ביום ראשון.

אברהם פורז: אני מודיע בזה מראש, שאני אאמץ את העמדה שלכם, בקטע הזה.

ערן תמיר: אפשר לחזור לסעיף 19 להצעת החוק ולדון בפסקה 2 בסעיף קטן (ב).

אברהם פורז: "לא יקים אדם ולא יקיים ולא יפעיל מוקד שידור לצורך קיום שידורים בידי בעל רשיון כללי לשידור, אלא אם קיבל לכך רשיון לפי סעיף 4 ובהתאם לתנאיו".

אברהם פורז: אנחנו מאשרים את זה.

עמי גניגר: אני מצטער, אני לא מבין את הסעיף.

עמי גניגר: אני מקיים מוקד שידור לזכייני ערוץ 2.

עמי גניגר: אנחנו מקיימים בחברת בת כמה מוקדי שידור שעליהם אנחנו מעבירים שידורים לעתים ללווין, לעתים לכבלים, ובעיקר לזכייני ערוץ 2.

עמי גניגר: הנוסח הזה של הסעיף נראה כך על פניו כאילו שאני צריך רשיון, על עסק שכבר קיים.

דידי לחמן מסר: חוק הרשות השניה אומר שלא צריך רשיון לפי חוק הבזק, אלא רק - -

אברהם פורז: השאלה היא אחרת: מה דינו של אדם שהוא בסך הכל קבלן משנה של מישהו, ואין לו שום דבר עצמאי, אלא הוא רק מספק לבעל רשיון.

אברהם פורז: רבותיי, אני אומר כך: אין לנו זמן עכשיו להתחיל לבדוק ניסוחים.

אברהם פורז: אני מבקש שיהיה רשום: אדם שהוא קבלן משנה של מישהו, ומייצר עבורו חומרים, והוא מעביר לו אותם באיזושהי דרך, זה לא עניין לסעיף הזה.

אברהם פורז: הוא יכול להעביר לו בכל דרך שהיא, זה לא שייך לעניין הזה.

אברהם פורז: הוא לא זקוק לרשיון.

אברהם פורז: ככל שהסעיף לא עונה לבעיה הזו, הוא יתוקן בהתאם.

אברהם פורז: אנחנו ממשיכים: "6ח1.

אברהם פורז: במתן רשיון לשידורי כבלים ובקביעת תנאים בו, יובאו בחשבון, בין השאר, שיקולים אלה: (1) מדיניות הממשלה בתחום התקשורת; (2) שיקולים שבטובת הציבור:...."

דני רוזן: אולי שיהיה כתוב: "בתחום הבזק ובתחום השידורים".

אברהם פורז: מה משרד המשפטים אומר על כך?

דידי לחמן מסר: אתה רצית לקרוא לחוק הזה חוק התקשורת, ולכן זה המונח שנכנס.

דידי לחמן מסר: השאלה היא שאלה בלשנית - האם אנחנו אומרים שהמונח "טלקומוניקציה" - -

ראובן ריבלין: זה אותו הדבר?

דידי לחמן מסר: אפשר לומר "תקשורת ושידורים".

דני רוזן: "בזק ושידורים".

אברהם פורז: נגה ענתבי תחליט מה צריך לעשות.

אברהם פורז: אנחנו מדברים גם על תקשורת המונים וגם על טלקומוניקציה.

ראובן ריבלין: אני מדבר על המונח "בזק" כמונח משפטי לשוני.

ראובן ריבלין: יש לנו בארץ, בתוך המסגרת והמערכת התקשורתית מותג שנקרא "בזק".

ראובן ריבלין: אנחנו לא מתכוונים לשלול את המותג הזה מחברה ששנותיה כשנות המדינה, ואף מעבר לזה.

דני רוזן: לא, רק מ- 82.

ראובן ריבלין: "בזק" זו מילה נרדפת לתקשורת.

ראובן ריבלין: אני בהחלט מציע שבחוק נעשה הפרדה מוחלטת בין חברת בזק לבין הבזק כתקשורת.

ראובן ריבלין: אני חושב שצריך לקרוא לזה חוק התקשורת.

מיכאל איתן: אם נקרא לזה חוק התקשורת, הציבור יבין שמדובר בעיתונות ובכלי התקשורת.

אברהם פורז: הכוונה היא מדיניות הממשלה, גם בתחום תקשורת ההמונים, מה שנקרא mass media וגם בתחום הטלקומוניקציה, המכונה "בזק".

אברהם פורז: הנוסח המדויק, ככל שהוא יהיה טעון שינוי, ייבדק.

אברהם פורז: אני ממשיך בקריאה של 6ח1: "(3) התאמתו של מבקש הרשיון שידורי כבלים; (4) תרומת מתן הרשיון לתחרות בתחום השידורים, ריבוים וגיוונם ולרמת השירותים בהם;" "6ח2.

אברהם פורז: לא יינתן רשיון לשידורי כבלים אלא אם כן נתקיימו במבקש הרשיון לפחות תנאים אלה: (1) הוא אזרח ישראלי ותושב ישראל, או הוא תאגיד רשום בישראל, ולעניין רשיון כללי לשידורי כבלים, 33% לפחות מכל סוג של אמצעי השליטה בתאגיד כאמור, מוחזקים בידי אזרח ישראלי ותושב כאמור..." - -

בני איינהורן: בוועדה סיכמנו 20, לבזק זה 20.

בני איינהורן: למה להעלות את זה?

אברהם פורז: דיברנו על זה.

דידי לחמן מסר: אני רוצה להזכיר במה מדובר.

ראובן ריבלין: תסבירי לנו, בבקשה, למה בכל המקרים זה 20 אחוז ופה זה 33 אחוז.

דידי לחמן מסר: זה היה 51 אחוז והם רוצים להוריד את זה ל- 20 אחוז.

דידי לחמן מסר: בחוק הקיים זה 51 אחוז.

דידי לחמן מסר: זיכיון לשידורי הכבלים העלה לנו את חזקת הישראליות.

דידי לחמן מסר: אנחנו מבחינים עד עכשיו בחקיקה בין טלקומוניקציה – בזק, ששם זה 20 אחוז, לבין שידורים, שזה ישראליות מוחלטת.

דידי לחמן מסר: גם בזכייני ערוץ 2 וגם בזכייני ערוץ 3 - -

ראובן ריבלין: אפשר להשוות את זה ללווין?

מיכאל איתן: למה האבחנה?

דידי לחמן מסר: אני רוצה בתוכן.

דידי לחמן מסר: הרי בסך הכל מה עשינו בחוק עכשיו?

דידי לחמן מסר: עד עכשיו הבדלנו בין רשיון תשתית ורשיון שידורים.

דידי לחמן מסר: רשיון התשתית, לרבות מוקד השידור, זה נושאי טלקומוניקציה מובהקים, ואין בהם כל דרישה לישראליות, מעבר לדרישה שחלה לגבי כל הרשיונות האחרים, שזה משהו כמו 20 אחוז - -.

דידי לחמן מסר: יחד עם זאת, הלווין היה יצור אחר במערכת, וכתוצאה מכך שהיה בו גם שילוב של תשתית וגם של תוכן, לא יכלו להחיל עליו את מגבלת ה- 51 אחוז.

דידי לחמן מסר: השאלה היא האם מדינת ישראל רוצה להיות מדינה שהשידורים בה, התכנים – לא התשתית, הם בידי גורמים זרים.

דידי לחמן מסר: נקודת הישראליות משפיעה על התרבות, על הטעמים.

דידי לחמן מסר: יש כאן ויכוח – האם ישראלי יותר חרד לתרבות הישראלית ולתכנים הישראלים מאשר זר.

דידי לחמן מסר: לקחנו רשיון.

דידי לחמן מסר: יש פה רק שידורים – איזה ערוצים יהיו, איזה תכנים, זה הכל.

דידי לחמן מסר: היום, בזכיינות ערוץ 2 דיברנו על 51 אחוז בעלי מניות בתאגיד שיהיו אזרחים ותושבים ישראלים, כאשר מדובר על שני ימים בשבוע.

דידי לחמן מסר: אנחנו עוסקים פה באריזה של 70 ערוצים ויותר.

דידי לחמן מסר: אני מציעה שאם לא 50, אם לא 33 או מספר מהותי, אין משמעות למיעוט.

ראובן ריבלין: הדברים האלה באים כמובן לידי שיקול.

ראובן ריבלין: אני הייתי רוצה 100 אחוז ציונות.

ראובן ריבלין: מה אפשר לעשות שלפעמים היצירה הישראלית המקורית לא מוצאת חן בעניי כל כך?

ראובן ריבלין: אולי נקבע גם כמה אחוזים יהיו לכל צד במפה הפוליטית בישראל?

ראובן ריבלין: כמובן שלא.

ראובן ריבלין: אנחנו מתכוונים שתהיה כמה שפחות רגולציה על תוכן, ובלבד שהיצירה הישראלית תישמר.

ראובן ריבלין: ביצירה ישראלית יש בהחלט מחלוקות על תוכן.

ראובן ריבלין: בהחלט יש דברים שאנחנו מחויבים בהם: ביטחון המדינה, וכן הלאה.

ראובן ריבלין: לכן קבענו כאשר אנחנו פותחים את המדינה להשקעות ומבקשים ממשקיעים מחו"ל להשקיע כאן, הגבלות מסוימות.

ראובן ריבלין: מצד שני אי אפשר להגביל.

ראובן ריבלין: צריך למצוא את הנוסחה העדינה.

ראובן ריבלין: כמובן שאפשר להתווכח על אחוזים.

ראובן ריבלין: אין סוף לוויכוחים.

אברהם פורז: אז כמה זה בלווין, 26 אחוזים?

אברהם פורז: שיהיה בדיוק כמו בלווין.

ראובן ריבלין: כן, ואני מציע לחברי הכנסת כך לאשר את זה.

מיכאל איתן: כאשר אנחנו עושים את החקיקה, אנחנו צריכים להטביע את חותמנו במישור הכללי: פחות ביורוקרטיה, חקיקה יותר ברורה, לא להכניס דברים שאנחנו לא משוכנעים בהם.

מיכאל איתן: כולנו יודעים שאין לזה משמעות.

מיכאל איתן: אני אומר שמבחינת האינטרסים, שליטה במשדרים, שליטה בתשתית, היא הרבה יותר חשובה.

דידי לחמן מסר: על זה ויתרו מזמן.

מיכאל איתן: אם שם ויתרו, אז פה בטח לא צריך.

מיכאל איתן: מה צריך את זה?

מיכאל איתן: למה לא להשתחרר בבת אחת מדבר שאין לו שום משמעות, שאנחנו לא רוצים אותו, רק בגלל פחד מסוים?

עופרה שלוסמן: אני מרשות החברות הממשלתיות.

עופרה שלוסמן: רציתי להזכיר, בקשר למה שאמר חבר הכנסת מיכאל איתן, שבנושא של בזק אמרנו שהבעלות הישראלית צריכה להיות 20 אחוז, וזה על נושא התשתית.

אברהם פורז: למה?

עופרה שלוסמן: כי אלה ההסכמות שהגענו אליהן.

מיכאל איתן: על תשתית יש הגיון מסוים, כי יש כאן עניינים שנוגעים ממש לביטחון המדינה.

מיכאל איתן: שליטה בתשתית תקשורת יכולה לפגוע בביטחון המדינה.

מיכאל איתן: שליטה בתכנים זה כלום.

מיכאל איתן: אני שואל: מה עדיף, שליטה במשדרים ובתשתית או בתכנים?

עופרה שלוסמן: רציתי להזכיר שבזק בעצמה לא תוכל לתת שירותים בעצמה, כי צריך להקים חברה בת.

עופרה שלוסמן: מי שיהיה מעליה, יכול להיות ב- 20 אחוז ישראלי, ודרך השרשורים – שם הבעיה ושם המגבלה שיכולה להיות על המחזיק בבזק.

נעמי חזן: הסעיף הזה מניח שיש קשר בין שליטה לבין תוכן, ועל זה הוויכוח.

נעמי חזן: אני לא משוכנעת באופן טוטלי שיש, אבל זה מעלה את הסבירות שיהיה קשר כלשהו.

נעמי חזן: לכן הדיון על אחוזים נראה לי מעט מגוחך, כי יש פה בעצם שתי אפשרויות: או שליטה מלאה, ולכן זה 51 אחוזים, או כל דבר שהוא פחות מ- 50 אחוזים, משאיר בעצם סימן שאלה לגבי הנחת העבודה.

נעמי חזן: 33 אחוזים לא נראה הגיוני מהסיבה שבלוויינים יש 26 אחוזים, ואי אפשר להסביר את ההפרש הזה.

נעמי חזן: בכל מקרה זה צריך להיות אחיד.

נעמי חזן: אני פשוט מעלה את הסוגיה, שהנחת הקשר בין השליטה לבין התוכן היא לא בהכרח נכונה ואם הכוונה להגביר את התכנים הישראלים והיצירה הישראלית , לא בטוח שזה הכלי הנכון.

ראובן ריבלין: זאת לא הכוונה.

נעמי חזן: דבר נוסף – אני חייבת להעיר על מה שאמר חבר הכנסת מיכאל איתן לפני רגע – שכל המטרה של החקיקה זה להבהיר, לחדד, להפוך את הדברים לברורים יותר.

נעמי חזן: אני רוצה לומר שאני לא ראיתי חוק כל כך מורכב ומסובך כמו החוק הזה.

נגה רובינשטיין: לעניין ההשוואה ל- 20 אחוז של חברת בזק – יש גם את צו הבזק, ויש תקנון, ויש כל מיני מגבלות נוספות שחלות על החברה.

נגה רובינשטיין: אנחנו לא רוצים להטיל מגבלות נוספות כאלה על חברות שידורים - -

אבי (אברהם) גבאי: זה לא קשור.

נגה רובינשטיין: זה ועוד איך קשור.

נגה רובינשטיין: הוא אמר שרוצים לשמור על ישראליות – יש 20 אחוז ישראליות בתשתית.

שלומי יואל: אנחנו כבר משתתפים בפעם השלישית בישיבה, ולכן אנחנו שמים לב לתהליך.

שלומי יואל: יכול להיות שאנחנו לא בדיוק מבינים בתהליכים האלה, אבל בעיקרון – נכנסים לפרטים ולפרטי פרטים, והעקרונות עדיין לא כל כך ברורים.

שלומי יואל: מה לגבי שחקנים, מפיקים, ספקי תוכן קטנים?

שלומי יואל: לא כל כך ברור.

שלומי יואל: מה לגבי הנושא של הפרדה מוחלטת של תשתית מתוכן?

שלומי יואל: בסופו של דבר, לגבי העניין של האחוזים - -

אברהם פורז: הכל כתוב.

שלומי יואל: בנושא של בעלות על תשתית, סביר להניח שהמשחק בעיקרו הוא משחק כלכלי.

שלומי יואל: לפיכך אני מציע שתיעשה הפרדה מוחלטת בין תשתית לתוכן, וכל גורם שישלוט בתשתית, גם אם הוא גורם חיצוני ב- 90 אחוז, לפי דעתי הסכנה היא כזו קטנה, לעומת זאת – גם גורם ישראלי ששולט בתשתית ובתוכן, הסכנות פורטו פה על ידי לא מעט אנשים בישיבות קודמות – הן הרבה יותר חורגות וגדולות.

אברהם פורז: בהצעה המקורית היה 51 אחוז.

אברהם פורז: אנחנו נשווה את זה עם הלווין, שיהיה 26 אחוז.

אברהם פורז: אם במרוצת השנים יסתבר שיש בעיה – אפשר יהיה לעשות תיקון חקיקה בבוא העת.

אברהם פורז: אנחנו ממשיכים הלאה : "אזרח ישראלי" ו "תושב" – עברנו.

אברהם פורז: " (2) המבקש לא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי לקבל רשיון כאמור, ואם הוא תאגיד – נושא משרה בו או אדם שהוא בעל עניין בתאגיד לא הורשע כאמור".

אברהם פורז: "6ח3.

אברהם פורז: סייגים למתן רשיון.

אברהם פורז: השר ידחה בקשה לרשיון לשידורי כבלים, אם לדעתו – (א) מתן הרשיון עלול להיות נוגד את טובת הציבור; (ב) מתן הרשיון עלול להוות סיכון לביטחון המדינה; (ג) המבקש או מפלגה או שליח של מפלגה, במישרין או בעקיפין, אשר עלול להשתמש בשידורים לקידום מטרותיה של המפלגה;..." - - הנושא של בעלויות צולבות יובא בהמשך.

אברהם פורז: אנחנו בסעיף 22: ""6ט1 (א) בעל רשיון לשידורי כבלים יקיים את השידורים באורח תקין וסדיר במסגרת הרשיון שהוענק לו ועל פי התקנות והכללים שנקבעו לפי חוק זה.

אברהם פורז: (ב) ראה השר לאחר שנועץ במועצה, או ראתה המועצה כי בעל רשיון לשידורי כבלים פועל באופן העלול לגרום לפגיעה בביצוע תקין וסדיר של השידורים, או כי יש בפעולתו כדי לגרום לפגיעה משמעותית בתחרות בתחום השידורים, רשאי כל אחד מהם, להורות לבעל הרשיון בדבר צעדים שעליו לנקוט כדי למנוע את הפגיעה".

אברהם פורז: סעיף 23 – "בסעיף 6 י' לחוק העיקרי - (1) במקום סעיף קטן (א) יבוא: (א) (1) רשיון לשידורי כבלים, לרבות זכות מהזכויות המוקנות בו, אינו ניתן להעברה, לשעבוד או לעיקול; על אף האמור, רשאי השר, לאחר התייעצות עם המועצה, ולאחר ששקל את השיקולים המפורטים בסעיף 6ח1, להתיר העברת רשיון לשידורי כבלים אגב שינויים מבניים בתנאים שיורה עליהם, אם שוכנע שמתקיימים בבעל הרשיון הנעבר כל התנאים שהתקיימו במעביר; (2) העברה, שיעבוד או עיקול של נכס מנכסי רשיון השידור שלא הותרו במפורש ברשיון, טעונים אישור השר; על אף האמור, שיעבוד של נכס כאמור לטובת תאגיד בנקאי כהגדרתו בחוק הבנקאות (רישוי).

אברהם פורז: ...

אברהם פורז: אינו טעון אישור כאמור; ׁ(3) שיעבוד שהוטל על נכס מנכסי הרשיון, לא ימומש אלא בדרך שאישר השר, ובלבד שלא יהיה במימוש כדי לפגוע בביצוע תקין וסדיר של השידורים; לאחר מכן יש כמה דברים טכניים: במקום "מישק" יבוא "קצה".

אברהם פורז: ואחר כך יש שינוי טכני, שבמקום "בעל זכיון" יבוא "בעל רשיון".

אברהם פורז: אחר כך נאמר שאחרי "השר רשאי" תימחקנה המילים" "לאחר התייעצות עם המועצה".

אברהם פורז: למה מחקתם?

יזהר טל: זה עניין שתלוי בהחלטות שתתקבלנה.

אברהם פורז: אני ממשיך: "(ד) אחרי פסקה (3) יבוא: "(3א) בעל הרשיון הפר תנאי ברשיון הפרה שאינה מהותית, ולא תיקון את ההפרה כפי שהורו לו השר או המועצה;

ראובן ריבלין: כי לגבי הפרה מהותית יש הוראה אחרת.

אברהם פורז: אני ממשיך בקריאה: "(5) חדלו להתקיים בבעל הרשיון אחת או יותר מן התכונות המכשירות אותו להיות בעל רשיון לשידורי כבלים:" (25.

אברהם פורז: בסעיף 6 יבא לחוק העיקרי – (1) אחרי "בתקנות" יבוא "או ליתן"; (2) אחרי "בסעיף 6יא" יבוא "או בשל כך שפג תוקף רשיון לשידורי כבלים או רשיון אחר שמכוחו מופעל מוקד השידור; (3) במקום "תחנת השידור והפעלתה" יבוא "מוקד השידור והפעלתו" ובמקום "בתחנה לבעל הזיכיון" יבוא "במוקד לבעל הרישיון".

אברהם פורז: הוספת סימן ג' 1 - מעבר מזיכיון לרשיון.

אברהם פורז: "הגדרות 6יב1 בסימן זה – "בעל זיכיון", "זיכיון", "תחנת שידור" ו "רשת כבלים" – כמשמעותם בפרק ב1, כנוסחו ערב תחילתו של תיקון מס' 25 ; "חברה" – לרבות תאגיד אחר; "חברה בעלת זיקה" –חברת אם, חברת בת או חברה אחות; "השפעה ניכרת".

אברהם פורז: .." האם השתנה פה משהו?

אברהם פורז: אם לא, אין צורך לקרוא.

אברהם פורז: אני ממשיך: "בלי לגרוע מכלליות האמור, יראו אדם כבעל השפעה ניכרת בתאגיד אם הוא מחזיק עשרים וחמישה אחוזים או יותר מאמצעי שליטה כלשהו בתאגיד".

קריאה: תתקן ל- 26 אחוז, בהשוואה למה שקבענו קודם.

אברהם פורז: אלה דברים שונים לגמרי, אין קשר.

אברהם פורז: "6יב2.

אברהם פורז: השר ראשי ליתן לבעל זיכיון או לחברה בעל זיקה אל בעל זיכיון (להלן- המבקש), רשיון כללי לפי סעיף 4, לביצוע פעולות בזק ולמתן שירותי בזק באמצעות רשת הכבלים המשמשת לשידורים בידי בעל הזיכיון (להלן – הרשיון), בכפוף לתנאים אלה: (1) תוך 60 יום ממועד תחילתו של תיקון מס' 25 הגישו בעל הזיכיון וחברה בעלת זיקה אליו בקשות לקבלת רשיון כללי לאחד מהם ורשיון כללי לשידורי כבלים – לשניה, לגבי כל האזורים הכלולים בזכיון; מבקש הרשיון הכללי יתחייב לפעול ככל שנדרש לשם התאמתה של רשת הכבלים

אברהם פורז: לשמש כרשת בזק ציבורית;, תעברו על הסעיף, ואם טעינו בנוסח – תגידו לנו.

אברהם פורז: הכוונה שלנו היתה זו: אנחנו נותנים אפשרות לחברות הכבלים לומר שהם לא רוצים את החוק הזה, ורוצים להמשיך במשטר הקודם.

אברהם פורז: היה והם בכל זאת רוצים, מה שאנחנו רוצים שיקרה זה כך: שתוך 60 יום מתחילתו של החוק, חברות הכבלים הוותיקות, שהפעם מתפלגות ל- 3: תשתית, תוכן, מוקד שידורים – מבקשות את הרשיונות לדברים האלה, כאשר יש להם חובה לתת את החבילה כולה.

אברהם פורז: אנחנו לא רוצים ליצור מצב שמישהו יגיד שהוא רוצה תשתית רק באזור אחד, והשידורים באזור אחר, לא בחפיפה לתשתית.

אברהם פורז: זו חייבת להיות חבילה.

אברהם פורז: זאת מטרת הסעיף.

אברהם פורז: הוא מנוסח כאן לפי מיטב היכולת של המשפטנים שלנו, של המדינה.

אברהם פורז: ככל שאתם חושבים שיש איזושהי תקלה – תעירו לנו.

דני רוזן: אני רוצה להעיר שביקשתי מחברות הכבלים להגיש את הבקשה למשרד, כדי שהתהליכים יעברו מהר.

דני רוזן: עד היום לא נעניתי בחיוב.

איילת כהן מעגן: בדיונים קודמים סוכם שתשובת המשרד תינתן תוך 180 יום לבקשת רשיון כללים לשידורים.

איילת כהן מעגן: זה היה הסיכום.

אברהם פורז: יש לי שאלה אל דורית ענבר – נניח שלא יוציאו את הלווין, אתם רוצים לעסוק ישירות בתכני טלוויזיה?

אברהם פורז: הרי אסור שתשתית ותוכן יהיו בחברה אחת.

אבי (אברהם) גבאי: לא.

אבי (אברהם) גבאי: תהיה חברת בת של בזק שתיתן שירותי טלוויזיה, כמו שנותנות חברות הכבלים וכמו שנותנת חבר YES.

אברהם פורז: בהנחה שזה מותר על פי החוק.

אברהם פורז: אז מה אתם רוצים, שייפסקו בעניין הזה תוך זמן מוגדר?

אבי (אברהם) גבאי: שיפסקו באותו זמן שאנו מבקשים רשיון.

אברהם פורז: כמה זמן מהרגע שהוגשה בקשה לרשיון צריכה המועצה לכבלים?

דידי לחמן מסר: מדובר כאן על הליך מהיר בגלל חברות הכבלים.

דידי לחמן מסר: זה סעיף של מעבר מזיכיון לרשיון, בגלל שחברות הכבלים הולכות להמיר את הזיכיונות ברשיונות.

דידי לחמן מסר: לגבי כל היתר אין מגבלת זמן.

דידי לחמן מסר: נניח שחברת "אופק" או חברת תשלים מחר את התשתית שלה – היא תגיש בקשה, כמו כל חברה אחרת, וכך גם חברת "בזק" או "סלקום".

דידי לחמן מסר: וכן הקיצוב של הזמן שנכנס כאן, כדי שהכבלים יוכלו לעבור מהר מפעילות אחת לאחרת, אין דינה כדין שחקן חדש שרוצה להיכנס לתחום.

אברהם פורז: הבעיה היא זו – שגם מועדים שנקבעים באופן סטטוטורי בחוק, אין להם שום משמעות זולת האפשרות לפנות לבית המשפט ולהתלונן.

אברהם פורז: אני מציע – 6 חודשים.

אברהם פורז: בהנחה שחברת בזק הקימה חברת בת, והיא מגישה בקשה לשדר שידורי כבלים וכן הלאה – יש לכם התנגדות שנקבע שתחליטו על 6 חודשים?

דני רוזן: כן.

דני רוזן: אני אסביר.

דני רוזן: קודם כל, יש לנו ניסיון איך נותנים רשיון.

דני רוזן: אנחנו, בדרך כלל, קובעים תקנות על סמך החוק הראשי.

דני רוזן: יש לנו היום תקנות לרשיון מיוחד, רשיון מפ"א, רשיון בזק, ויש רשיון כאלה לרשיון ללווין.

דני רוזן: לגבי התקנות האלה – יש שני הליכים.

דני רוזן: ההליך האחד הוא של תקינות הבקשה, שכל המסמכים הרלבנטיים הוגשו למשרד ועומדים בדרישות, ואחרי כן – ההליך של הרישוי עצמו.

דני רוזן: אנחנו, בשנים האחרונות, מצליחים לעמוד בביורוקרטיה במאמץ די גדול.

דני רוזן: מדברים על 30, 50 או 90 יום, לפי העניין.

דני רוזן: לפי עניות דעתי יצטרכו לעסוק במתכונת רשיוני לווין כבמתכונת דומה לרשיון שידור.

דני רוזן: המתכונת התבררה כמוצלחת, כלא בעייתית.

אברהם פורז: אני רוצה לשאול את דורית ענבר – כשהגישו למועצה את הבקשה לרשיון של הלווין – כמה זמן זה לקח?

קריאות: אחרי חודשיים.

דורית ענבר: אחרי שהיו תקנות.

דורית ענבר: צריך תקנות, אני רוצה להסביר.

דורית ענבר: מקימים פה עכשיו מערכת חדשה.

דורית ענבר: כל מה שצריך לעשות זה לקבוע את התקנות.

דורית ענבר: הראשון יסבול, אולי, אבל אחר כך לא תהיה בעיה.

דורית ענבר: בהנחה שיש כבר תקנות, וזו היא רק פרוצדורה - -

אבי (אברהם) גבאי: ההצעה שלי היא שלא תגדירו תוך כמה זמן יינתן רשיון לבזק, או לגוף אחר, אלא תגדירו תוך כמה זמן צריך לפרסם תקנות.

אבי (אברהם) גבאי: לדעתי, מרגע שעבר חוק הלווין, ועד שפורסמו התקנות למתן רשיון – עברה שנה.

אבי (אברהם) גבאי: זו הבעיה האמיתית.

אבי (אברהם) גבאי: לא מתן הרשיון אלא התקנות הן הבעיה האמיתית.

ראובן ריבלין: אני מוכן להצהיר שהמשרד ייתן עדיפות לנושא התקנות, ותוך 4 חודשים מיום פרסום החוק, תהיינה תקנות.

בני איינהורן: אני רוצה הבהרה למה שכתוב כאן.

בני איינהורן: כאשר הסברתם קודם, שמיום מעבר התיקון אנחנו צריכים להגיש בקשה תוך 60 יום, כתוב בהמשך שתוך 90 יום צריכה להינתן תשובה, אבל הניסוח של ה- 90 יום מתייחס רק לחוק הבזק.

בני איינהורן: אני רוצה שיובהר שהכוונה היא לכל המכלול, שלא נקבל רשיון רק לתשתית, ולא נקבל גם לשידורים.

אברהם פורז: ברור.

אברהם פורז: רבותיי.

אברהם פורז: העניין הזה מאד דוחק.

אברהם פורז: הסיבה היא שהזיכיונות שלכם עומדים לפוג והשאלה היא האם אתם זכאים להארכתם, האם מילאתם בקפידה על התנאים.

בני איינהורן: אני רוצה לחדד את זה.

בני איינהורן: לא ייתכן שאנחנו עובדים על החקיקה, אנחנו מגישים תוך 60 יום, וייתנו לנו תשובה תוך 90 יום, אבל תשובה על הכל.

בני איינהורן: לא ייתכן שייתנו תשובה חלקית.

אברהם פורז: חכה.

אברהם פורז: אנחנו נקרא: "6יב3.

אברהם פורז: השר ייתן החלטתו בבקשה לרשיון כאמור בסעיף 6יב2 תוך 90 ימים ממועד קבלת הבקשה כאמור באותו סעיף או מהמועד שבו המציא המבקש מידע או ערך כל שינוי שנדרשו; דרישה למתן מידע או עריכת שינויים תענה על ידי המבקש תוך 15 ימים מיום שהומצאה לו".

אברהם פורז: יש בעיה בנוסח?

קריאות: כן.

דני רוזן: בעמוד הבא 6יב4, פותר את זה.

דידי לחמן מסר: סעיף 6יב4, אליו התכוון מר איינהורן טרם הובא בפני הוועדה.

דידי לחמן מסר: אנחנו ניקח את הערות הוועדה בחשבון.

נילי יבניאלי: רציתי להעיר לגבי סעיפים 6יב2, ו- 6יב3.

נילי יבניאלי: בזמנו, בדיונים שנערכו פה, דיברנו על כך שהנוהל, ההליך לקבלת רשיון שידורים על ידי חברות הכבלים יהיה בהתאם לתקנות שקיימות היום לגבי מפעילים אחרים.

נילי יבניאלי: התנאים חוזרים פה בצורה כזו או אחרת על התקנות, וזו לא חזרה מדויקת.

נילי יבניאלי: היתה פה הצהרה של דידי לחמן מסר שהתקנות יחולו - -

דידי לחמן מסר: הצהרה שלי?

דידי לחמן מסר: זה לא עניין שלי, אלא של משרד התקשורת.

אברהם פורז: אני עדיין לא מבין מה הבעיה.

נילי יבניאלי: אני חושבת שהעובדה שנקבעים פה הליכים וזמנים – תוך 90 יום ו- 15 יום למתן תגובות - -

אברהם פורז: זה משהו מיוחד לגבי קבוצה שעוברת ממשטר אחד למשטר אחר.

אברהם פורז: אלה הן תקנות מיוחדות.

אברהם פורז: לגבי האחרים – זה רגיל.

דני רוזן: אבל ברור שכל יתר כללי התקנות – חלים.

נילי יבניאלי: זה לא כתוב וזה לא ברור.

נילי יבניאלי: זה הליך אחר.

מוריאל מטלון: לא תוכל לתת להם את הרשיון, כיוון שיאמרו שאין תקנות.

מוריאל מטלון: צריך לומר שזה יהיה לפי התקנות, כי אחרת תרצה לתת, תהיה לך הסמכה בחוק, אבל לא תהיינה תקנות.

מוריאל מטלון: צריך להגדיר פה שזה יינתן על פי תקנות המפ"א.

אברהם פורז: ואם זה לא מוגדר?

דני רוזן: קודם כל, תקנות מפ"א מגדירות הליך חד משמעי לתת רשיון כללי.

דני רוזן: כשכבר ניתן רשיון כללי אחד – ואומרים שלקח חודשיים לתת אותו, זה נראה סביר מאד.

דני רוזן: בתקנות האלה, כמו שהן כתובות היום, יש סעיף מפורש שלא מאפשר לתת רשיון מפ"א לחברות הכבלים, בגלל החוק.

דני רוזן: כאשר החוק יעבור, ניתן יהיה לבטל את השורות האלה בתקנות מפ"א, והתקנות יחולו גם על הכבלים - -.

דני רוזן: יש פה דרישה שמקובלת עלי, להבטיח שזה יהיה בתהליך מזורז.

אברהם פורז: אני עדיין לא הבנתי במה זה פוגע בכם.

אברהם פורז: ההוראות האלה של הכבלים הן מיוחדות, כי הם בתהליך של emergency.

אברהם פורז: אצל אחרים – זה רגיל.

נילי יבניאלי: אני מסכימה לעניין המועדים, אבל יש גם תהליך של איך מגישים בקשה, מה היא צריכה לכלול, וכן הלאה.

אברהם פורז: מה בסעיף הזה פוגע?

אברהם פורז: עוד לא הבנתי.

טל אופק: אנחנו מצהירים פה שהתקנות יחולו עליהם.

בני איינהורן: השר צריך להבין את הנקודה: אני מגיש בקשה ל- 2 רשיונות.

בני איינהורן: לרשיון הבזק ניתנה פה תשובה.

בני איינהורן: לרשיון השידורים – אין סעיף עדיין, אבל אין תקנות.

בני איינהורן: צריך להבין שכפי שאתה מבקש מאתנו להגיש בקשה לחבילה, ההחלטה חייבת להיות על כל החבילה.

בני איינהורן: לכן, אם סעיף 6יב4, שעוד לא נוסח, ייקבע לוח זמנים ארוך יותר – כרגע אנחנו במקסימום של 5 חודשים - -

דני רוזן: אז יש פתרון ב- 6יב6 שכל עוד לא ניתן רשיון כללי , ימשיך בעל הזיכיון לפעול לפי הזיכיון הקיים.

בני איינהורן: יש כאן כשל.

בני איינהורן: אתה מצפה ממני לומר שאני עובר לעידן הרשיונות, ואני יכול להתעורר אחרי חצי שנה או שנה ותאמר לי שלא נתת לי רשיון לשידורים.

בני איינהורן: אני חי באי ודאות.

בני איינהורן: אני מגיש בקשה על הכל, ותוך פרק זמן סביר אני רוצה תשובה על הכל.

דידי לחמן מסר: הרי זה נוגע לרשיון הכללי של השידורים.

דידי לחמן מסר: הוא אומר שזה שהוא רשאי להמשיך לשדר זה טוב מאד, אך הוא רוצה לדעת האם בסופו של דבר יותר לו להמשיך ולשדר.

דידי לחמן מסר: זו השאלה שלו.

דידי לחמן מסר: שננסח את סעיף 6יב4, ניקח את הדברים האלה בחשבון.

אברהם פורז: התשובה של ה- 90 ימים חייבת להינתן בכל הדיסציפלינות – גם בתחום התוכן וגם בתחום התשתית, הכל תוך 90 יום.

דידי לחמן מסר: זו בדיוק הבעיה.

דידי לחמן מסר: אם הוא יגיש בקשה לרשיון לשידורים שהיא זהה למה שהוא עושה היום, אז באמת אין כל כך בעיה לאשר.

דידי לחמן מסר: אבל נניח שהוא יגיש בקשה שתכלול עוד כמה חבילות או דברים – יכול להיות ששם תהיה בעיה.

ראובן ריבלין: למה ללכת עם מחשבות של מה הוא יכול?

ראובן ריבלין: כתוב שהוא יכול לבקש מה שיש לו, תוך 90 יום.

ראובן ריבלין: זה הכל.

אברהם פורז: בואי נניח לרגע שהוא מבקש את מה שיש לו, פלוס תוספות.

אברהם פורז: אין מניעה למועצה לאשר חלק ולומר שלגבי היתר ידונו בהמשך.

דידי לחמן מסר: אין כוונה לפגוע במה שיש לו.

דידי לחמן מסר: אני משאירה למועצה שיקול דעת לגבי הדברים החדשים.

ראובן ריבלין: אז אם המועצה תוכל לאשר תוך 90 יום את הכל- היא תאשר.

ראובן ריבלין: אין פה הרי רשעות או שרירות לב.

ראובן ריבלין: אם לא – היא תוכל לאשר את מה שיש, ולגבי העניין האחר עוד לדון.

ראובן ריבלין: יש במועצה אנשים טובים והם יודעים לשקול.

דורית ענבר: יש לי רק חשש אחד.

דורית ענבר: אני רוצה לדעת שכאשר יגיע הרגע, ותבקשנה חברות הכבלים רשיון מפ"א ילכו לפי תקנות המפ"א והתקנות האלה כבר קיימות.

דורית ענבר: לגבי השידורים – שתהיה רציפות.

דורית ענבר: הדבר הזה צריך להיות ברור, שהם מחויבים להמשיך לשדר כדי שלא יהיה - -

אברהם פורז: ברור.

דידי לחמן מסר: צריך יהיה להיות ברור, כי אין תקנות.

דידי לחמן מסר: אין תקנות לעניין בקשה לרשיון לשדר - -

אברהם פורז: ברור.

אברהם פורז: אני ממשיך בקריאה: " 6יב6 לא ניתן רשיון כללי כאמור בסעיף 6יב2, או כל עוד לא ניתן, יחולו הוראות אלה: (א) בעל זיכיון לשידורי כבלים ימשיך לפעול על פי זיכיונו עד תום תקופת הזיכיון, ולעניין זה יחולו הוראות החוק...." - -

מוריאל מטלון: צריך להיות כתוב כאן: "לא ניתן רשיון כללי לבעל זיכיון או לחברה בעלת זיקה לבעל זיכיון".

מוריאל מטלון: אחרת תהיה כפילות – יהיה מצב שבעל הזיכיון עצמו לא יבקש זיכיון , חברה קשורה אתו תבקש, ואז – הוא יישאר עם זיכיון והחברה הכפולה תקבל את הזיכיון.

ראובן ריבלין: מאיפה ממציאים את הדוגמאות האלה?

אברהם פורז: נמשיך בקריאה: "(ב) על אף האמור בסעיף קטן (א)- (1) במקום סעיף 6יא(ב) כנוסחו ערב תחילתו של יקון מס' 25 יבוא: "(ב) בוטל או פג תוקפו של זיכיון לשידורי כבלים וניתן רשיון חדש, אחד או יותר, למתן שירותי בזק או לביצוע שידורים באמצעות תחנת השידור כולה או חלקה, ירכוש בעל רשיון שיזכה לכך במכרז, בתשלום, מאת בעל הזיכיון, את זכויותיו בתחנת השידור ששימשה לשידוריו, ובלבד שהתחנה רואיה לשימוש לצרכי רשיונו; באין הסכמה בין בעל הזיכיון לבעל הרשיון בדבר מצבה של תחנת השידור או בדבר גובה התשלום בעדה – יכריע השר במחלוקת ורשאי הוא לפטור מרכישת תחנהת השידור, כולה או חלקה; על החלטת השר ניתן לערער לפני בית משפט מחוזי בתוך 45 ימים מיום שהודע לצדדים דבר ההחלטה.

אברהם פורז: ".

דידי לחמן מסר: זה אותו סעיף שהיה.

בני איינהורן: אני רוצה לבדוק את זה, כי אם הוא לא שונה במילה – למה לכתוב אותו?

אברהם פורז: כי יש שינויי מונחים.

בני איינהורן: זו פעם ראשונה שלא רק שינו את המונח, אלא כתבו את הכל.

אברהם פורז: אני ממשיך בקריאה: סעיף 30 - (1) "בעל זיכיון" ו "בעל רשיון" וכן הלאה - בהתאמה.

אברהם פורז: ואחרי כן: "(2) בסעיף קטן (א) אחרי "חדשות" יבוא "מקומיות" ואחרי "ותוכניות" יבוא "מקומיות"; (3) אחרי סעיף קטן (ו) יבוא: "(ז) בסעיף זה, "אזור" – שטח גיאוגרפי שגבולותיו נקבעו בכללים על ידי המועצה; המועצה רשאית לאשר לבעל רשיון כללי לשידורי כבלים לשדר שידורים כאמור בסעיפים קטנים (א) ו- (ג), ביותר מתחום אזור אחד".

אברהם פורז: " 32.

אברהם פורז: בסעיף 6כ2 לחוק העיקרי – (1) בסעיף קטן (א) - (א) ההגדרות "בעל ענין", "החזקה", ו "שליטה" – יימחקו;

אסתר שטרנבך: "אזור" חייב להישאר.

אסתר שטרנבך: אי אפשר להשאיר את זה בחוץ.

אברהם פורז: ההנחיה שלי היא שככל שאין בקשה ורוצים להישאר במשטר הקודם – אז שום דבר לא משתנה.

אברהם פורז: במשטר החדש האזור משתנה, לא?

בני איינהורן: לא.

בני איינהורן: למה שישתנה?

דידי לחמן מסר: הוויכוח הזה מאד מעניין, והשר יכול להקשיב לו – על הגדרת האזור, האם האזורים של זיכיונות חברות הכבלים הם האזורים שלגביהם ניתנים הרשיונות, כי לפי דו"ח דני רוזן, מדובר ברשת בזק ציבורית, שצריכה לענות על ההגדרות של - -

בני איינהורן: זה קשור למיזוג.

בני איינהורן: רשת בזק ציבורית היא חלק בלתי נפרד מהמיזוג, ולכן, בעצם, המעבר לרשיון כולל בתוכו, לפי תפיסתנו, גם את האישור למיזוג, כדי שנוכל להקים רשת בזק ציבורית, כלל ארצית.

בני איינהורן: אם לא יאפשרו לנו את המיזוג, ויגידו להקים רשת בזק ציבורית באזור גיאוגרפי מוגבל, הנחת העבודה שלנו היא - -

דני רוזן: אם תתמזגו, האזור שלהם יהיה כל הארץ, מבחינת מתן שירותי בזק.

דני רוזן: אם הם לא יתמזגו, אז כל חברה באזור הזיכיון שלה, כל אזורי הזיכיון.

דידי לחמן מסר: זה ההבדל: לא בכל אזור הזיכיון שלה, אלא במקבץ כלל האזורים וכלל הזיכיונות של כל חברה.

דידי לחמן מסר: לכן יש ניואנס של הבדלים בינינו לבין בני איינהורן.

בני איינהורן: מה שאמרת – מקובל.

אסתר שטרנבך: מה שחשוב הוא שהאזור היום מוגדר בזיכיון עצמו.

אסתר שטרנבך: עכשיו מעבירים את זה לסמכות המועצה לקביעת כללים.

אסתר שטרנבך: אם הכללים האלה לא ייקבעו במהרה - -

אברהם פורז: יש לנו את סעיף 32 – שאין בו שום דבר מהותי, מלבד תיקונים סמנטיים.

אברהם פורז: אחר כך – סעיף 33, שגם הוא כולל תיקונים טכניים, כמו גם סעיף 34, 35, 36 ו- 37.

נילי יבניאלי: סעיף 38 הוא נושא גדול.

דני רוזן: אני רוצה להזכיר שקיימנו דיון מאד מקיף בנושא קרקע ציבורית , וכאן זה רק היישום הפרקטי.

אברהם פורז: יש לך בעיה עם זה שב "קרקע ציבורית" יבוא: "וכן דרך"?

נילי יבניאלי: עצם העובדה ש "דרך" לא מוגדרת - -

טל אופק: יש הגדרה בסעיף 1 לחוק הבזק.

אברהם פורז: יהיה לכם זמן לדבר על זה, בעתיד.

איה איסרוב: נושא זכויות המעבר במקרקעין הוא נושא וגדול ומורכב, מבחינתנו.

איה איסרוב: אני מדברת בשם "ברק".

איה איסרוב: ביקשנו מאנשי "סלקום" להביע את העמדה שלהם, ומאחר והנציג שלהם לא נמצא כאן, אני מבקשת לדחות את הדיון הזה.

אברהם פורז: אנחנו הכרענו בעניין.

אברהם פורז: אני מצטער שאתם חושבים שהכל פתוח.

אברהם פורז: אנחנו הכרענו בעניין עצמו בישיבות קודמות, ואנחנו רק עוברים על הדברים עכשיו כדי לראות אם הניסוחים מתאימים.

אברהם פורז: העניין היה שאני אמרתי, בניגוד לעמדת משרד התקשורת שגם לבעלי רשיונות מיוחדים תינתנה אפשרויות של כניסה למקרקעין בתנאים מיוחדים, אבל לא כדבר שבשגרה, אלא עם הכבדה מסוימת שמופיעה בהמשך.

אברהם פורז: כשנגיע לסעיף תגידו לנו אם הנוסח מתאים למה שחשבתם או לא מתאים.

אברהם פורז: אתם רק צריכים לבדוק האם זה מתאים למה שאנחנו החלטנו.

אברהם פורז: אמרנו, לגבי בעל רשיון מיוחד, שהוא צריך לקבל את הסכמת בעל הקרקע, אבל אם בעל הקרקע לא נתן לו, אז הוא יכול לפנות לבית משפט השלום בבקשה להתיר לו הנחת רשת במקרקעין פרטיים, אם הנחת הרשת דרושה לו לשם מתן שירותי בזק במקרקעין אחרים.

אברהם פורז: עמדת משרד התקשורת היתה שלמקרקעין פרטיים נכנסים רק בהסכמה.

אברהם פורז: פה אפשרנו כניסה על ידי פניה לבית משפט.

יוסי ברג: אני מהמועצה לצרכנות ואני מבקש להסב את תשומת הלב לגבי תלונות של צרכנים לגבי בזק, ציוד של בזק – עמודים וכבלים, שאחרי שהונחו, אם רוצה בעל מגרש להזיז אותם הוא זה שצריך לשאת בעלות ההזזה.

דני רוזן: אני רוצה להעיר שיש פה צמצום בסמכויות של בזק.

דני רוזן: היום לבזק יש סמכויות מאד נרחבות, ואנחנו הולכים לטובת בעלי המקרקעין הפרטיים ומצמצמים מהותית את סמכויות בזק.

אברהם פורז: לכאורה זה נראה דבר זניח, אבל כל מי שירצה יוכל להורות על פינוי עמודים של בזק.

אברהם פורז: זו מהפכה.

אברהם פורז: זו סוגיה מעניינת, לכשעצמה, לא נפתח את הדיון פה.

נגה רובינשטיין: אם אתה נותן סמכויות, מכוח החוק הזה, אז גם בנושא של העברה של דברים שאין בהם שימוש יותר - -

דידי לחמן מסר: אני רוצה להתייחס לדברים – מה שאמרנו אמר נציג המועצה לצרכנות: בעל הרשיון הלך מכוח כל הסעיפים הרחבים האלה, הניח כבל במגרש כאשר הוא לא היה בנוי.

דידי לחמן מסר: אם אחר כך רוצים לבנות שם ומבקשים ממנו להזיז את הכבל ב- 4 מטר, כדי שניתן יהיה לבנות עליו את הבניין ולנצל את הקרקע למיטבה, הוא אומר שהם צריכים לעשות את זה על חשבונם.

דידי לחמן מסר: לכן אני אומרת: מעניקים כל כך הרבה סמכויות לבעלי הרשיונות להיכנס, להסיר, להפריע, להזיז, אך מקום בו באים האינטרסים של הפרט ומבקשים להתנגש בשלב מאוחר יותר – אפשר לעשות הסדר מאוזן.

דידי לחמן מסר: ההסדר יאמר שאם הונחה רשת כבלים ויש שימוש של בעל מקרקעין, הוא יהיה רשאי לפנות לחברה - -

אברהם פורז: את אומרת את זה לגבי תשתית בזק?

דידי לחמן מסר: אפשר לומר שניתן לפנות לבית המשפט, אבל אל תמנע את הזכות.

דידי לחמן מסר: בנוסח הזה, היום, אנו מונעים את הזכות.

אברהם פורז: המצב היום הוא כזה: נניח שבזק הניחה כבל במגרש, ורוצים להזיז אותו לקצה המגרש – האם זה חובתו של בעל המגרש לעשות זאת על חשבונות?

דידי לחמן מסר: כן.

אברהם פורז: אין לו שום זכות לבקש מבזק לשאת בעלות הזו?

דידי לחמן מסר: לא.

דידי לחמן מסר: שום דבר.

דידי לחמן מסר: זה המצב המשפטי.

דני רוזן: קיים סעיף 26 בחוק, והוא מדבר על זה בפירוש: מה קורה אם הניחו כבל במגרש, ורוצים לעשות בו שינוי.

דני רוזן: סעיף 26 בחוק נותן הוראות ברורות.

דני רוזן: לדעתי זה עובד לא רע.

דני רוזן: מדובר בסעיף 26ד ואנחנו לא מציעים לשנות את זה.

דני רוזן: החוק עובד, ואין אתו בעיה מיוחדת.

דני רוזן: דידי לחמן מסר: השאלה היא על חשבון מי.

אברהם פורז: זה לא נכון שזה על חשבונו.

אברהם פורז: בפירוש לא.

דידי לחמן מסר: אני רוצה בכל זאת שיישמע קולם של הצרכנים, שהם קול דומם.

דידי לחמן מסר: נציג המועצה לצרכנות מייצג כאן אינטרס מסוים, שהוא חשוב לא פחות מהאינטרסים של כל השחקנים כאן.

דידי לחמן מסר: האינטרס אומר שבעל הרשיון רשאי לדרוש את ההוצאות, אולם בית המשפט רשאי לחלקם במקרים מיוחדים.

דידי לחמן מסר: זאת אומרת – הכלל הוא שהוא דורש את ההוצאות - -

דני רוזן: זה סעיף בחוק, ו- 4 וחצי שנים אין תלונות.

דני רוזן: מדוע לשנות את זה?

דני רוזן: זה נושא חדש, בכלל.

דני רוזן: זה נושא שאין אתו בעיה מעשית.

אברהם פורז: תעלו את זה בשבוע הבא, אם יש צורך.

אברהם פורז: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.