ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 285, 2001-05-15 09:00

אברהם פורז: אני פותח את הישיבה.

אברהם פורז: אנחנו דנים בצו התעבורה (עבירות קנס), התש"ס 2000 – שיעור קנסות.

אברהם פורז: במאמר מוסגר אני רוצה להגיד לכם, שבמחשבה שנייה, הגדלה מוגזמת של הקנסות תביא לעומס על בתי המשפט, כי אנשים יבקשו להישפט.

אברהם פורז: אם סכומי הקנסות יהיו נמוכים, אנשים יאמרו שמדובר למשל ב-50 שקל וישלמו, אבל אם יהיה מדובר בסכומים גדולים, אנשים יבקשו להישפט ולא תצאו מזה.

חוה ראובני: יש 15 עבירות בסך הכל, שהקנסות הגבוהים של 750 ו-1,000 שקל מוטלים עליהן.

אברהם פורז: גם 500 שקל זה לא מעט.

חוה ראובני: וגם לגבי הקנסות של 500 שקל - על פי ההצעה שאנחנו הגשנו לפני השינויים שעשו פה בוועדה - היו בסך הכל 67 עבירות.

אברהם פורז: בסך הכל?! 67 עבירות! אם הייתם אומרים שבסך הכל מדובר בשלוש עבירות, אני מבין, אבל בסך הכל 67 עבירות?

חוה ראובני: בסך הכל.

לאה ורון: האם החמרתם את הקנס ב-15 עבירות?

שולמית שמעון: בזמנו, כשהפכנו את עבירת אור אדום לברירת משפט, היה מדובר על סכום של 1,000 שקל קנס.

שולמית שמעון: לפני כן, היתה התניה של קנס בין 250 ל-500 שקל, ופתאום כמות אדירה של דוחות הזמנה לדין על אור אדום הפכה להיות 1,000 שקל קנס.

שולמית שמעון: אנחנו חששנו שכמות הבקשות להישפט תהיה ב"פיק" כלפי מעלה.

אברהם פורז: בטח שלא.

שולמית שמעון: אבל כמות הבקשות להישפט לא עלתה ב"פיק" כלפי מעלה, למרות שסכום הקנס מאד מאד עלה.

אברהם פורז: יש הבדל.

אברהם פורז: מי שפעם היה רגיל לקבל הזמנה למשפט ופחד משלילת רשיון מיידית, היה נאנח אנחת רווחה כשמדובר רק בקנס, כי זאת הקלה.

אברהם פורז: לעומת זאת, זאת אופרה אחרת לגמרי לגבי מי שהיה רגיל לשלם 180 שקל בגלל עבירת דרכים רגילה ופתאום עכשיו הקנס עלה ל-500 שקל.

אברהם פורז: כשמישהו מבצע חלק מהעבירות, הוא לא אומר: אם אסע באין כניסה, מדובר רק ב-250 שקל וזה לא נורא, אבל אם הקנס הוא 500 שקל – לא אסע באין כניסה.

אברהם פורז: זה לא השיקול.

אברהם פורז: לא גובה הקנס הוא השיקול, כי אם אתה יודע שאתה נתפס, גם אם מדובר בקנס של 100 שקל, אתה לא נכנס באין כניסה לדוגמה.

אברהם פורז: בסיטואציה הזאת, מישהו שלא שם לב שהוא עובר עבירה ושוב מקבל קנס של 500 שקל, כאשר מדובר בעבירות גבוליות – אם הוא לא בטוח שהקנס הוגן, הוא יכול לבקש להישפט.

שולמית שמעון: מה כמות הבקשות באחוזים להישפט היום?

שולמית שמעון: אנחנו מדברים על 1.8% או 1.9%.

אברהם פורז: קודם כל, אני באמת לא מציע לאף אחד להישפט, כי אחרי שאתה בא לבית משפט לתעבורה, אתה מצטער על הרגע שהחלטת לא לשלם, ואני אומר את זה עם כל ההערכה למערכת המשפטית.

אברהם פורז: האם הכנתם את התקנות שאישרנו ואת הסכומים בצורה מרוכזת?

שולמית שמעון: לא נייר סופי.

אברהם פורז: תשתדלי להכין אותו, כי אני רוצה לעבור עליו עוד פעם, ולראות האם אבקש דיון חוזר על דבר אחד או שניים.

אתי בנדלר: מול הקיים?

אברהם פורז: כן.

אברהם פורז: חלק מהעבירות האלה הן עבירות שנעשו בשוגג, כמו: סטייה מנתיב, איתותים.

אברהם פורז: האמת היא שהבעייתיות בעבירות התנועה היא שאחוז הגילוי הוא מאד נמוך.

שולמית שמעון: אי אפשר להציב שוטר שיצפה על כל עבירות התנועה.

אברהם פורז: לדעתי, גם כשנהג מבצע עבירות שנעשות במזיד, הוא בודק טוב מאד האם נמצא שוטר בסביבה, למשל: כשרוצים לעשות פרסה במקום אסור.

אברהם פורז: מי שלא אידיוט מוחלט, קודם כל מסתכל טוב מאד האם לא נמצא שוטר בסביבה, ואז עובר את העבירה.

שולמית שמעון: זאת עבירה שנעשתה בכוונה מוחלטת.

אברהם פורז: אבל מה שמרתיע אותו זה לא הקנס.

אברהם פורז: היעדרותו של השוטר זאת הבעיה.

אברהם פורז: תאמיני לי שמי שעומד לעבור עבירה לא רוצה לשלם גם 100 שקל, ואפילו לא 50 שקל.

מוטי פלדמן: אחד הדברים שנהגים גם מפחדים ממנו זה נקודות, לפעמים גם יותר מעבירת קנס.

אברהם פורז: נכון, ומייד נגיע לזה.

אברהם פורז: אבל בסופו של דבר מגיעים לנהיגה מונעת אנשים שנניח נתפסו פעמיים בנהיגה במהירות מופרזת, ולמשל בכביש ירושלים-תל-אביב נסעו במקום 100 קמ"ש 110 קמ"ש.

שולמית שמעון: זהירות גם מה-10% האלה, כי לא בכל מהירות מדובר ב-10%.

שולמית שמעון: כשעוברים את ה-100 קמ"ש, ה-10% האלה גדלים.

אברהם פורז: אני יודע.

אברהם פורז: אם יש ירידה וקצת לא שמים לב, עולים למהירות של 115 קמ"ש, ודי בזה שבאותה שנייה שוטר עוצר אותך ושולח אותך לקורס נהיגה, שם מרצים על מה שאתם רוצים.

חוה ראובני: לכן אנחנו מחכים לקבוע שיטת ניקוד חדשה.

רונן ישעיהו: אני בעצם שובר פה את כללי המשחק, כי אני אמור לא להסכים אתך, אבל אני חושב שאתה צודק מאד.

רונן ישעיהו: המערכת נדרשת לשדר חומרה.

רונן ישעיהו: אחד האמצעים לשדר חומרה כולל לא רק קנסות, אלא גם נקודות ועונשים מהסוג של ה"טרטור" של הקורס הזה.

רונן ישעיהו: מדובר על שידור החומרה שבדבר, ואולי באמצעות זה - בייצור נורמות, או איזה שהם כללי נימוס מינימליים.

רונן ישעיהו: שים לב שכללי הנימוס בסלון כשיושבים אנשים, הם שונים לגמרי מהכללים שאנחנו נוהגים לפיהם כשאנחנו על הכביש.

רונן ישעיהו: איך משפרים את המצב?

רונן ישעיהו: אני לא חושב שמישהו יודע איך, אבל אנחנו יורים באוויר, וזה חלק משידור החומרה שבדבר.

אברהם פורז: חלק מהעבירות נעשות כתוצאה מהתנהגות אגרסיבית.

אברהם פורז: האם ההתנהגות האגרסיבית לא מתבטאת כשאתה עומד בתור לקופה?

רונן ישעיהו: אותי אף פעם לא עקף מישהו בתור לקופה, אבל לעומת זאת בכביש עוקפים אותי מכל הכיוונים.

אתי בנדלר: אני חושבת שהבקשה שקיבלת "לקבל תמונה", לפני שהתקנות מאושרות סופית, היא מאד נכונה, כי בסופו של דבר אנחנו דנים בכל עבירה לחוד, ואין לנו תמונה כוללת שתעזור לנו לראות האם יש איזושהי קוהרנטיות במה שאושר.

אברהם פורז: הרי אנשים לא רוצים לשלם גם 250 שקל.

אברהם פורז: לא מדובר באנשים שמבצעים עבירה בגלל שהם אומרים שמדובר בקנס נמוך, וזאת גם בעיה אם השוטר מוותר על הקנס.

אברהם פורז: לשוטר שרושם את הדוח "יש ביד" 500 שקל, וזה כבר מתחיל להיות משמעותי.

שולמית שמעון: אגב, צו עבירות קנס הותקן בדצמבר 1996, כאשר העדכון שהיה בו לא התייחס לכל המדרג של 15 דרגות קנס, אלא הוא שינה והכניס את הקנסות של ה-1,000 שקל וה-750 שקל.

שולמית שמעון: הוא לא דיבר על כל הצו כולו.

שולמית שמעון: העדכון של הצו כולו היה הרבה הרבה לפני כן.

שולמית שמעון: נדמה לי, שהעדכון של הצו עצמו התבצע או בשנת 1994 או בשנת 1990, כך שכשאנחנו דיברנו על 40, על 75 ועל 190 שקל.

שולמית שמעון: אלה סכומים שנקבעו עוד בסביבות שנת 1990.

אברהם פורז: אני מסכים אתך ש-40 שקל זה "סתם".

אברהם פורז: רוב הקנסות צריכים לנוע בין 100 ל-250 שקל.

אברהם פורז: מקרים חריגים צריכים להגיע ל-500 שקל.

אברהם פורז: מה עם גביית הקנסות?

אברהם פורז: האם אנשים משלמים?

יפעת רווה: יש עכשיו פיילוט במרכז לגביית קנסות של 5,000 קנסות.

יפעת רווה: המגמה היא שכל קנסות התעבורה יעברו למרכז לגביית קנסות.

אברהם פורז: מה קורה כיום?

חוה ראובני: מי שלא משלם קנס, יש לו עיכוב של רשיון נהיגה.

אברהם פורז: אבל רשיון נהיגה מחדשים אחת לחמש שנים, אז אני יכול חמש שנים לא לשלם את הקנס.

יפעת רווה: יש עם זה בעיה.

אברהם פורז: זה גם אבסורד שהקנס מכפיל את עצמו.

רונן ישעיהו: זה היה בתקופת האינפלציה, כאשר הכסף היה מאבד את הערך.

רונן ישעיהו: היום מספיקה ריבית רגילה.

אבי גולן: הכפל הוא בשיטת המאפיה.

אברהם פורז: אבל אני אגיד לך מה ההבדל, במאפיה אתה משלם, ופה לא...

שולמית שמעון: יחד עם ההצעה לביטול כפל קנס, יש גם הצעה של חזקת הרשעה, שתיצור מצב שבגלל הקנס עצמו – גם אם הוא לא שולם – האיש ייחשב כמורשע, ואז ניתן יהיה לטפל בנהגים רצידיביסטים וכן לנקוט באמצעי תיקון.

אברהם פורז: אני לא יכול להשלים עם מצב שבו רק הפריירים משלמים את הקנסות שהוטלו עליהם.

אברהם פורז: אני גם מגדיל את הקנסות, ואחרי שהגדלתי אותם, אותה אוכלוסייה תשלם אותם.

אברהם פורז: בסוף ייווצר מצב שתהיה אוכלוסייה אחת שמשלמת, גם לאחר שהגדלנו את הקנסות, ואוכלוסייה אחרת "דופקת" את המערכת ולא משלמת לא את הקנסות של 100 שקל ולא של ה-1,000 שקל.

שולמית שמעון: האם בגלל שמערכת לא עובדת בסנכרון מלא ואין לך תוצאה סופית, לא תטפל בחומרה של הדברים?

שולמית שמעון: האם לא תדגיש את המקומות שבאמת יש מקום להדגיש?

אברהם פורז: התפקיד שלי כפרלמנטר זה לפקח על פעולות הממשלה.

אברהם פורז: אני לא יכול לראות, אלא תמונה כוללת.

אברהם פורז: אם באה הממשלה ואומרת: אתה תעלה את הקנסות על עבירות תעבורה, ולאחר שאשאל את הממשלה כמה אנשים משלמים את הקנסות, יתברר שרק חצי מהאנשים משלמים, יוצא שאני מחמיר לגבי האנשים ההגונים שמשלמים את הקנסות, והאחרים מרוויחים עוד יותר וחוסכים עוד יותר.

מוטי פלדמן: בסופו של דבר כולם משלמים, כי ברגע שמישהו לא יכול לקבל את רשיון הנהיגה שלו, הוא נוסע ללא רשיון ונתפס נוהג ללא רשיון בתוקף, ואז הוא מגיע לבתי משפט ומתחרט.

חוה ראובני: ואז הוא מבקש חנינה.

חוה ראובני: 3,000 איש בשנה מבקשים חנינה.

אברהם פורז: אני רוצה לדעת ממי אפשר לקבל סקירה מדויקת על מצב גביית הקנסות בתחומי התעבורה.

אברהם פורז: מי האיש שיכול להגיד לנו האם יש רק דין, או שיש גם אכיפה?

שולמית שמעון: חלק מהנתונים הם בידי משטרת ישראל.

אברהם פורז: מי מטפל בזה במשטרה?

שולמית שמעון: המחלקה שלי.

אברהם פורז: האם את אמורה לדעת את הפרטים?

שולמית שמעון: אני לא אמורה לדעת בפרטי פרטים.

אברהם פורז: אני רוצה לדעת בגדול את התמונה של הקנסות לעומת הגבייה בשנה.

שולמית שמעון: יש לי נתונים, אבל לא כאן.

שולמית שמעון: נמצאים כאן הנתונים שביקשת בפעם הקודמת.

אברהם פורז: אני מבקש ממך שבישיבה הבאה תבואי עם הנתונים האלה.

אברהם פורז: אנחנו צריכים גם לדאוג לזה שאם כבר יש קנס – שישלמו, אחרת מה עשינו?

אברהם פורז: אני לא רוצה שהאזרחים ההגונים ירגישו פריירים.

שולמית שמעון: לפניך הנתונים שביקשת על האכיפה.

אברהם פורז: מה המספרים האלה?

אברהם פורז: האם זה מספר הדוחות?

שולמית שמעון: כן, זאת כמות הדוחות שנרשמה.

שולמית שמעון: הנתונים האלה הם לגבי ינואר-דצמבר 2000 עם דיוק של 90%, כי לא גמרנו עדיין להקליד את הנתונים.

שולמית שמעון: לצערי הרב, אני יכולה להגיד שהדיוק פה הוא ב-90% ולא ב-100%.

אברהם פורז: האם נרשמו 128,000 דוחות על חגורות בטיחות?

אברהם פורז: מה זה המספרים האלה?

רונן ישעיהו: כן, למה זה מפליא אותך?

רונן ישעיהו: המשטרה כותבת כ-1,000,000 ומשהו דוחות לשנה.

רונן ישעיהו: מתוכם, הדוחות על מהירות - שהם תמיד נושא לביקורת - משמשים בין 10% ל-12% בסך הכל.

אברהם פורז: מדובר על 27,000.

רונן ישעיהו: אז המספר עכשיו עלה.

שולמית שמעון: זה לא עבר את ה-20%.

רונן ישעיהו: אבל תשימו לב שזה הדבר הקל ביותר לאכיפה, ולכן זו התוצאה.

אברהם פורז: אני אעבור על זה.

אברהם פורז: אני מאד מודה לכם על הנתונים.

לאה ורון: מה זה שימוש בדרך שלא כחוק?

לאה ורון: האם הכוונה היא לנסיעה בשוליים?

שולמית שמעון: אנחנו ריכזנו את הנתונים לפי קבוצות.

שולמית שמעון: אם תרצו פירוט מלא, גם את זה אני אעשה.

אברהם פורז: אלה ראשי פרקים.

שולמית שמעון: יש לי גם פירוט לפי סעיפים.

אברהם פורז: האם יש היום חובת חגירה במושב האחורי?

שולמית שמעון: זאת שאלה ששאלת אותי בישיבה הקודמת, ואני אמרתי לך שכשאנחנו רואים שמישהו לא חגור מאחור, אנחנו רושמים דוח.

שולמית שמעון: קשה לראות את זה.

שולמית שמעון: בתוך העיר רואים יותר, ומחוץ לעיר רושמים פחות דוחות.

לאה ורון: מה זה הגה בלתי תקין?

רונן ישעיהו: אלה פגמים מכאניים.

אברהם פורז: זאת עבירה שבטח מגלים אותה, אחרי שמעלים את המכונית על מתקן.

שולמית שמעון: יש סייר בוחן שעובר הכשרה ספציפית, והוא מסוגל לעשות את זה גם בלי להעלות את המכונית על מתקן.

אברהם פורז: איך יכול להיות הגה לא תקין, כשהרכב צריך לעבור פעם בשנה טסט?

רונן ישעיהו: הוא השתחרר, אחרי שנסע בדרכי עפר, על כורכר או בבורות.

אברהם פורז: אבל כל כך הרבה דוחות?

שולמית שמעון: כן, בגלל אי תקינות רכב.

אתי בנדלר: לאיזה קטגוריה נכנס הנושא של שימוש בפלאפון נייד ללא דיבורית?

שולמית שמעון: נדמה לי שהוא נכנס לעבירות שונות.

רונן ישעיהו: הבעיה המרכזית היא שמיליון ורבע דוחות אלה הם טיפה בים.

רונן ישעיהו: כמות שוטרי התנועה היא גדולה מאד, וזה ייבול דל לעומת מה שאפשר היה לעשות.

רונן ישעיהו: זה מה שמוריד את הסיכוי להיתפס, כפי שהסברת קודם, שמתוך 100,000,000 העבירות שמתבצעות, נתפסות רק 1,000,000 עבירות.

רונן ישעיהו: טוב, לא ביום אחד נבנה את רומא.

אברהם פורז: עד שיתקיים עוד פעם דיון בכנסת על הנושא הזה יכולות לעבור כמה שנים טובות, אז באיזשהו מקום, אני לא יכול להגיד שהבאים אחריי יעשו סדר.

אברהם פורז: זה תפקידי, עד כמה שאני יכול, ואני לא תמיד יכול.

לאה ורון: בתור מנהלת ועדת המשנה של מאבק בתאונות דרכים של חבר הכנסת לנגנטל, אני חייבת להגיד שהוא ניהל על העניין הזה כבר שלושה או ארבעה דיונים.

לאה ורון: הוא דן בגביית קנסות ובעבירות.

לאה ורון: אנחנו הגענו בפעם שעברה עד מספר סידורי 86, קרי: מספר תקנה 67(א).

חוה ראובני: אנחנו התחלנו מתקנות התעבורה, ואת הפקודה שכחנו.

חוה ראובני: יש שני סעיפים מפקודת התעבורה.

אתי בנדלר: זה מופיע בדף הראשון, עבירות לפי פקודת התעבורה.

אתי בנדלר: זה סעיף 1 לתוספת.

אברהם פורז: את מדברת על עבירות לפי פקודת התעבורה.

אברהם פורז: אתם רוצים להטיל קנס של 250 שקל כשרשיון הרכב פקע עד שישה חודשים, וגם להטיל 250 שקל כשרשיון הנהיגה פקע עד שישה חודשים מיום פקיעתו, ומה אחר כך?

שולמית שמעון: הזמנה לדין.

אברהם פורז: על נהיגה בלי רשיון?

שולמית שמעון: לא, זה ברגע שרשיון הנהיגה פקע מעל לשישה חודשים, או רשיון הרכב פקע מעל לשישה חודשים.

שולמית שמעון: יש הבדל בין נהיגה ללא רשיון בכלל ובין רשיון שפקע.

אתי בנדלר: אנחנו מדברים על פקיעת רשיון, אבל לא על נהיגה ללא רשיון, או כשהרשיון נפסל, זאת אומרת שכאן מדובר בעבירה טכנית.

שולמית שמעון: היא על הגבול, משום שכשאת מדברת על מצב שרשיון רכב פקע, גם יכול להיות מצב שהנהג לא עשה את הטסט.

אברהם פורז: רשיון הרכב יותר בעייתי מהנהג, מכיוון שיכול להיות שהרכב לא תקין.

חוה ראובני: גם הנהג הוא בעייתי.

חוה ראובני: יש נסיבות שהחידוש עשוי להיות מותנה בתנאים, למשל: קשישים – בבדיקות רפואיות, ונהגים חדשים שעברו עבירות מסוימות – במבחנים.

אברהם פורז: בסדר, 250 שקל זה נראה סביר.

אברהם פורז: אם כך, אנחנו אומרים בפקודת התעבורה שכשפקיעת רשיון הרכב ופקיעת רשיון הנהיגה עד שישה חודשים, מדובר בקנס של 250 שקל.

אתי בנדלר: אבל תשים לב שלגבי רשיון הנהיגה אתה יותר מאשר מכפיל את הקנס.

אברהם פורז: אבל אם רשיון הנהיגה פקע, למשל, בגלל שלא שילמו דוחות?

אתי בנדלר: הרבה מאד פעמים אנשים עברו כתובת ולא הגיע להם טופס החידוש.

אברהם פורז: 250 שקל זה סביר.

לאה ורון: מספר סידורי 86 אושר – 500 שקל.

לאה ורון: צריך לחזור לעניין של השימוש בטלפון נייד על ידי מורי הנהיגה.

חוה ראובני: בדיון אחר הצענו תקנות אחרות.

חוה ראובני: פה אנחנו מתייחסים למצב קיים, שבו אין איסור.

חוה ראובני: בתקנות אחרות הוצע להטיל על זה איסור.

חוה ראובני: נודע לי ממנהלת הוועדה, שזה אכן אושר בוועדה לפני ארבע שנים בערך, אבל זה לא פורסם.

חוה ראובני: כנראה שהשר החליט בסופו של דבר לא לחתום על זה.

לאה ורון: האם אתם רוצים לבדוק את זה, ולהשאיר את זה לדיון הבא?

חוה ראובני: זה לא בצו הזה.

לאה ורון: אני יודעת שלא.

לאה ורון: זה בתקנות התעבורה תיקון מס' 7.

אברהם פורז: במחשבה שנייה, עניין הולכי רגל במעבר חציה למשל, יכול להביא למשפטים רבים.

אברהם פורז: אם הולך הרגל עומד על המדרכה ולא יורד לכביש, הנהג צריך לשלם 500 שקל אם לא נתן לו זכות קדימה.

יפעת רווה: אם הולך הרגל לא ירד לכביש והוא עומד על המדרכה, זו בכלל לא עבירה.

אברהם פורז: אז איך הנהג יודע מתי לתת את זכות הקדימה?

יפעת רווה: כשהולך הרגל מוריד רגל לכביש.

אברהם פורז: הוא קודם כל רוצה שיעצרו, ואז הוא יירד לכביש.

שולמית שמעון: יש כאן שני מדרגים: אחד שנקבע בצו עבירות קנס, והמדרג השני שקיים בצו עבירות קנס בנסיבות מחמירות, שמפרסם ראש מחלקת התנועה בהסכמת שר המשפטים.

שולמית שמעון: העבירה הזאת של נסיבות מחמירות כלולה בצו עבירות קנס בנסיבות מחמירות ומוגשת עליה הזמנה לדין.

שולמית שמעון: זאת אומרת שיש שני מצבים: אחד – שהולך רגל הוריד את הרגל במעבר חציה ולא קיבל את זכות הקדימה, כי חובה על הנהג להאט ולתת זכות קדימה להולכי רגל במעבר חציה.

שולמית שמעון: במצב הראשון לא קרה שום דבר להולך הרגל, אבל עדיין חובת הנהג היתה לתת לו זכות קדימה.

שולמית שמעון: המצב השני - כשלהולך הרגל קרה משהו, והוא נאלץ לסגת אחורה או לרוץ קדימה כדי להימנע מפגיעה.

שולמית שמעון: זה מצב של אי מתן זכות קדימה, וזה מגיע לבית משפט.

אברהם פורז: לפעמים יש מצבים שבהם נהג נוהג בכביש רחב, והולך הרגל עוד לא התחיל לחצות את מעבר החצייה ורק הניח חצי כף רגל על הכביש.

אברהם פורז: נראה לי שקנס של 500 שקל במצבים כאלה יהיה אחד המקרים שבגללם יתקיימו משפטים.

שולמית שמעון: בין יתר התפקידים שלי, אני גם צריכה לראות את התהליך עצמו וגם להעביר את המסר לשוטרים.

שולמית שמעון: אני מנחה את השוטרים.

אברהם פורז: גם 250 שקל זה לא מעט כסף.

שולמית שמעון: אני לא מדברת כרגע על הנושא של הקנס.

שולמית שמעון: המסר שמתגבש פה של חומרת הדברים ודרך העברתם, גם מועבר בניואנסים הקטנים לשוטרים עצמם.

שולמית שמעון: אני אספר לך מה שאני שואבת מהשטח לכאן.

אברהם פורז: אתם לא הוועדה לאנרגיה אטומית, ולא מדובר במקרה בו אנשים מספרים לי על הכור הגרעיני ואני לא יודע על מה מדובר.

אברהם פורז: מעבר לכל מה שאתם אומרים, כולנו מסתובבים בכבישים ונוהגים.

רונן ישעיהו: הנושא של תאונות הולכי רגל זה אחד מסוגי התאונות הכי נבזיות באזורים העירוניים, קודם כל מפני שהן מהוות כמעט 50% מסך התאונות באזורים העירוניים, ושנית – מכיוון שהחומרה היא מהגבוהות ביותר.

רונן ישעיהו: פגיעה בהולך רכב היא בדרך כלל בתחום שבין פצוע קשה להרוג.

רונן ישעיהו: כמעט שאין תאונות קלות, כשמדובר בתאונות הולכי רגל.

רונן ישעיהו: עיקר הנפגעים הם קשישים וילדים.

רונן ישעיהו: איך אתה מגן עליהם?

רונן ישעיהו: אם תפלח את הולכי הרגל שנפגעים, אתה תראה ששני הפלחים הגדולים נמצאים בקצוות הגילאים, זאת אומרת: בגילאי 4-8 וגילאי 66 .

רונן ישעיהו: חיילים ואנשים בטווח גילאים שבין שני הפלחים מסתדרים.

רונן ישעיהו: איך אתה מגן עליהם?

רונן ישעיהו: אף אחד לא דואג להם.

אברהם פורז: אני אגיד לך מה אני חושב.

אברהם פורז: בנסיבות חמורות צריך להיות כתב אישום, ובנסיבות קלות קנס של 250 שקל.

שולמית שמעון: בנסיבות חמורות זה כתב אישום.

אברהם פורז: יש מקרים שהעבירה היא לגמרי טכנית.

אברהם פורז: אני למשל כהולך רגל לא כופה את זכות הקדימה שלי, למרות שהיא קיימת.

אברהם פורז: אני לא ארד לכביש, שיש בו תנועה יחסית דלילה ונוסעים בו יחסית מהר, ואחליט שעכשיו אני עובר ושהנהגים יבלמו בחריקת בלמים.

מוטי פלדמן: אגב, עושים את זה.

מוטי פלדמן: חלק לא מבוטל של האזרחים עושה את זה.

אברהם פורז: נניח שבמקרה כזה לא יכול להיות ויכוח, שהרי ברגע שהולך רגל יורד לכביש זאת זכות אבסולוטית, אבל אני לא רוצה שיהיו מצבים שכל העניין הזה יתקדם מעט ומייד יוטל קנס של 500 שקל.

חוה ראובני: מצד שני תרשו לי לייצג את נקודת הראות של הולך הרגל.

חוה ראובני: יש לי תפיסה שתקנות התעבורה עשו איזושהי חלוקה מרחבית, מה מיועד למי.

חוה ראובני: אני חושבת שהמסר שצריך לצאת מפה זה שאנחנו מתכוונים לזה ברצינות.

חוה ראובני: אם מדברים על הולך רגל שקופץ לכביש, צריך לדעת שלפעמים אם הולך הרגל לא יקפוץ לכביש, הוא לעולם לא יחצה את הכביש עד לשעה 1:00 בלילה כשהתנועה תהיה דלילה יותר.

אברהם פורז: האם אפשר לתקן שתי תקנות:

אברהם פורז: האחת שמדברת על אי מתן זכות קדימה, ובשנייה ייאמר "בנסיבות שקופחה זכותו של הולך הרגל"?

שולמית שמעון: היום מצב כזה כבר קיים.

אברהם פורז: יש נסיבות מחמירות?

שולמית שמעון: יש נסיבות מחמירות.

שולמית שמעון: נסיבות מחמירות נשארות הזמנה לדין.

אברהם פורז: אם אני לא טועה, תמיד שמורה הזכות לא לתת ברירת קנס, אלא לבקש להישפט.

שולמית שמעון: עד כמה שאני זוכרת, גם היום זה 500 שקל.

אברהם פורז: לפי מיטב ידיעתי, גם היום אפשר להגיד שאין ברירת קנס, אלא משפט.

אברהם פורז: הייתי מציע שנתקן שתי תקנות: אחת שאומרת שעל אי כיבוד זכות קדימה "רגילה" יוטל קנס של 250 שקל, ובנסיבות מחמירות - 750 שקל, ואם השוטר חושב שצריך לזמן למשפט, יהיה משפט.

שולמית שמעון: למונח "נסיבות מחמירות" יש משמעות חוקית.

אברהם פורז: לא, בנסיבות שיש בהן משום סיכון הולך הרגל.

רונן ישעיהו: הולך הרגל הוא חסר אונים.

רונן ישעיהו: אנחנו חייבים לשדר את חומרת העבירה.

אברהם פורז: מתפקידי להציע לכם דברים.

אברהם פורז: אני מציע שעל אי מתן זכות קדימה יוטל קנס של 250 שקל, ועל אי מתן זכות קדימה בנסיבות שיש בהן כדי לסכן את הולך הרגל יוטל קנס של 750 שקל.

יפעת רווה: ההנחה היא שבכל מקרה אלה נסיבות שיש בהן כדי לסכן את הולך הרגל.

אברהם פורז: לא, זה לא נכון.

אברהם פורז: זה כמו לא לעצור באור אדום, כשברור שהצומת פנוי ואין אף אחד שני קילומטר מכל צד.

רונן ישעיהו: אבל אתה לא יודע זאת.

אברהם פורז: כשיש ראות טובה.

רונן ישעיהו: אין דבר כזה.

רונן ישעיהו: כשהנהג נוהג, הוא לא מסוגל לדעת זאת.

רונן ישעיהו: בדיעבד אתה יכול לדעת זאת, אבל לא תוך כדי נהיגה.

אברהם פורז: איך אתה פותר בעיה של צומת לא מרומזר?

אברהם פורז: אתה אומר: תן זכות קדימה, ואז תעבור.

אברהם פורז: אז בואו נתייחס לרמזור בשעה 2:00 בלילה בדיוק באותה נורמה.

רונן ישעיהו: ואכן בתנאים מסוימים, הצומת הלא מרומזר שעדיין הנימוס מספיק לו, כבר לא עוזר, קודם כל בגלל שאין נימוס, ושנית בגלל שאין לנהג יכולת פיסיולוגית לשפוט, ושם הפרופורציות של אי הבנה מגיעות לשיעור כזה שאי אפשר להשתלט עליו.

רונן ישעיהו: אז נולד הרמזור, וזה עובד.

אברהם פורז: תאמין לי שלפעמים באמצע הלילה אני מגיע לרמזור, יש ראות מצוינת לכל הכיוונים, ואני סתם עומד ברמזור, כי אין אף אחד.

אברהם פורז: תאמין לי שבלי להיות סופרמן או טייס של חיל האוויר, אני רואה לכל הכיוונים ואין אף מכונית, ואני האידיוט היחיד שעומד שם.

רונן ישעיהו: זה לא בנוי עליך.

רונן ישעיהו: זה בנוי על 2.7 מיליון נהגים מכל הגילאים, שגם יכולים להיות עייפים.

אברהם פורז: שחלקם עיוורים.

אברהם פורז: ..

רונן ישעיהו: יכולת הניתוח של הנהג היא די תיאורטית.

יפעת רווה: בניגוד לעבירה הזאת של צומת שאתה יכול לעבור אותו גם אם אין שום סיכון מעשי בגלל שאין אף אחד שעובר באזור, בעבירה של הולך רגל אין בכלל עבירה אם הולך הרגל עוד לא התחיל לחצות את הכביש.

אתי בנדלר: אדוני היושב ראש, כדי שנדע על מה מדובר, לא מדובר כאן סתם על מתן זכות קדימה, או על האטה לפני מעבר חציה לראות שמא יירד הולך הרגל לכביש.

אתי בנדלר: אולי כדאי שאקרא את התקנה שעליה מדובר.

אתי בנדלר: כותרת השוליים היא "הולכי רגל במעבר חציה": "נוהג המתקרב למעבר חציה, והולכי רגל חוצים במעבר, יאפשר להם להשלים את החצייה בבטחה ואם יש צורך בכך יעצור את רכבו לשם כך.

אתי בנדלר: " זאת אומרת שלא מדובר כאן סתם על מתן זכות קדימה, אלא על כך שהולכי הרגל כבר נמצאים במעבר חציה, והנהג לא מאפשר להם להשלים את החצייה.

אברהם פורז: האם אין תקנה שאומרת שאם אני מתקרב למעבר חציה ורואה הולך רגל שעומד בכביש, אני צריך לעצור ולתת לו זכות קדימה?

שולמית שמעון: אין שום תקנה אחרת.

אברהם פורז: אם כך, הוא חייב להתחיל לחצות את מעבר החצייה.

אתי בנדלר: רק צריכים לתת לו להשלים את החצייה בבטחה.

אברהם פורז: אם כך, אני מסכים שהקנס שיוטל יהיה 500 שקל.

יפעת רווה: אנחנו עוברים למספר סידורי 87.

אברהם פורז: מה זה כביש חסום חלקית?

אתי בנדלר: זאת סצינה מחיי היום יום כשנשאר רק מסלול אחד, ואז רכבים משני המסלולים מנסים להתגנב לאותו מסלול.

אתי בנדלר: התקנה אומרת: "כביש שנחסם או שנשאר בו מקום לתנועה בכיוון אחד בלבד, יציית עובר דרך לסימון הניתן על-ידי שוטר, אתת או תמרור; לא היה בו אחד מאלה ייתן עובר דרך שנתיב תנועתו נחסם, זכות קדימה לבא כנגדו.

אתי בנדלר: "

אברהם פורז: בסדר, 250 שקל.

אברהם פורז: אנחנו עוברים למספר סידורי 88 – איסור עצירה וחניה בדרך מהירה ובינעירונית.

שולמית שמעון: "הנוהג רכב בדרך שאיננה עירונית, המסומנת כדרך ראשית או אזורית על ידי תמרור מודיעין לא יעצור את רכבו, לא יעמידנו, לא יחנהו ולא ישאירנו עומד על הכביש או על שולי הדרך, בין בהשגחה ובין שלא בהשגחה.

שולמית שמעון: " מדובר באחת הבעיות בדרכים שאינן עירוניות, כשמשאירים רכב.

אברהם פורז: אני מבין כשמדובר ברכב שהשאירו אותו, אבל מה לגבי מישהו שעוצר בשוליים לרגע?

אתי בנדלר: כי הילד צריך להתפנות.

אתי בנדלר: כביכול העבירה היא עבירה קפידה, וכאן את משאירה את זה לשיקול דעתו של השוטר.

אברהם פורז: יש הבדל בין חניה לבין עצירה.

אברהם פורז: עצירה כדי להתפנות זו לא חניה.

אברהם פורז: בואו נקבע איסור חניה.

יפעת רווה: תקנה משנה (ב) אומרת: "הוראות תקנת משנה (א) לא יחולו על – העלאת נוסעים או הורדתם בשולי הדרך; פעולות חילוץ נפגעים או רכב שיצא מכלל פעולה; ביצוע עבודות ציבוריות" וכו'.

אתי בנדלר: לא כל כך ברור מה זאת תקנה (ג).

יפעת רווה: "בדרך מהירה אסורה העלאת נוסעים או הורדתם או עצירת רכב" וכו'.

אברהם פורז: זה מתוך הנחה ששוטרים גם יפעילו שיקול דעת.

מוטי פלדמן: דרך אגב, גם אם נהג עוצר ומדבר בפלאפון בצד, השוטר בדרך כלל מבקש ממנו לסיים מהר את השיחה ולהמשיך בנסיעה.

מוטי פלדמן: אני אומר זאת מניסיון.

אתי בנדלר: אבל לא רק זה.

אתי בנדלר: תקנת משנה (ב) איננה חלה על דרך מהירה, זאת אומרת שאם רוצים לעצור דווקא בדרך מהירה – אם אני מבינה נכון, ותקני אותי אם אני טועה – אסור לעצור.

אברהם פורז: מותר לעצור.

אתי בנדלר: לא בדרך מהירה.

יפעת רווה: בתקנה (ה) כתוב: "הוראות תקנות משנה (א), (ב) ו-(ג) לא יחולו על עצירתו או העמדתו של רכב שהיה הכרח לעצרו ולהשאירו עומד באופן זמני על פני הכביש עקב קלקולו".

אתי בנדלר: זה משהו אחר.

יפעת רווה: יש הנחה שבדרך מהירה יש סכנה לעצור.

אתי בנדלר: בדרך ירושלים-תל-אביב אסור לך לעצור לשום מטרה שהיא.

יגאל ביבי: גם לא להתפלל מנחה?

יפעת רווה: משער הגיא זאת לא דרך מהירה, ויש מקומות שאפשר לעצור שם.

שולמית שמעון: כי הירידה מהדרך והעלייה לדרך הם מסוכנות מאד.

אברהם פורז: אמנם המדינה שלנו קטנה והכבישים שלה צרים, אבל אין מקומות כמו בחוץ לארץ שיש בהם מעין אי, שמאפשר לך ללכת לשירותים.

חוה ראובני: המרחק בין מחלפים הוא קטן.

רונן ישעיהו: יש תחנות דלק.

אברהם פורז: קנס של 250 שקל על עצירה בדרך מהירה זה הגיוני.

יגאל ביבי: אם כך, אני צריך לשלם כל יום 250 שקל.

יגאל ביבי: כל מי שנוסע בכביש ירושלים-תל-אביב רואה כל הזמן מכוניות של החבר'ה שמתפללים מנחה עוצרות בשוליים.

רונן ישעיהו: זה מאד מסוכן.

יגאל ביבי: אתה כל הזמן רואה שאחרי שיוצאים מהפקק בתל-אביב, יש אנשים שנאלצים לעצור באמצע הדרך כדי להקיא או לעשות דברים אחרים.

יגאל ביבי: אני לא חושב שזה גורם לתאונות.

יגאל ביבי: אני לא ראיתי בהרבה מדינות בעולם שוליים כמו שיש אצלנו, במקום שיקצו עוד נתיב בשוליים האלה ומפרצי חניה כמו שרואים בכל העולם.

יגאל ביבי: לדעתי, מע"צ אצלנו לא מתפקד כמו שצריך.

יגאל ביבי: לדעתי, בכביש ירושלים-תל-אביב היו צריכים להיות שלושה נתיבים, ובכל מאה מטר מפרץ חניה.

חוה ראובני: האיסור קיים.

חוה ראובני: השאלה היא רק מה יהיה העונש עליו.

חוה ראובני: האם כל מקרה כזה יהפוך לכתב אישום, או שנקבע עבירת קנס?

אברהם פורז: העבירה קיימת, ואנחנו רק צריכים לקבוע את גובה הקנס.

אברהם פורז: אפשר לקבוע 100 שקל.

רונן ישעיהו: קודם כל אנחנו מאד גאים בשוליים שלנו, שהם טובים יותר.

יגאל ביבי: זה בזבוז משאבים.

יגאל ביבי: שלושה נתיבים היו חוסכים את הפקקים.

רונן ישעיהו: זה מבטא תכנון סלחני, כשלא יכול להיות שכל טעות קטנה של נהג ישר תעיף אותו לגדר.

יגאל ביבי: אז כל העולם טועה?

רונן ישעיהו: לא, בכל העולם בדרכים המהירות באמת יש שוליים באותו רוחב.

רונן ישעיהו: יש דרכים אזוריות, פנימיות, חקלאיות ומקומיות, ששם באמת השוליים "נמוכים", וגם אצלנו כך, גם אצלנו אין שוליים בכל מקום.

רונן ישעיהו: אבל בדרך ייצוגית שהיא גולת הכותרת שלנו היום, כמו כביש מספר 1, או בעתיד כביש מספר 6, זה לא יכול להיות.

יגאל ביבי: שלושה נתיבים עדיפים על שוליים כאלה.

רונן ישעיהו: נישאר עם חילוקי הדעות, אבל העצירה בשוליים היא סכנה.

רונן ישעיהו: אכן היו תאונות – ותעיד על כך נציגת המשטרה – של אנשים שירדו מהכביש מהסיבות המוצדקות ביותר בעולם ונדרסו, אז אתה אומר שזה בסדר?

רונן ישעיהו: זה לא בסדר, ואנחנו מנסים למנוע אותן.

רונן ישעיהו: מה זה חשוב שהסיבה מוצדקת?

רונן ישעיהו: אז בגלל זה צריך להיהרג?

רונן ישעיהו: אנחנו מנסים למנוע את המצב.

יגאל ביבי: אם הנהג צריך להתפנות והוא ממשיך לנהוג, זה יכול להיות יותר מסוכן.

יפעת רווה: הכבישים אצלנו הם לא כל כך ארוכים.

יפעת רווה: החלק של האוטוסטרדה הוא לא כל כך ארוך.

אברהם פורז: האם יש דרגה בין 100 ל-250 שקל?

אברהם פורז: אין.

יגאל ביבי: אני מציע קנס של 100 שקל.

יפעת רווה: החלק של האוטוסטרדה גם בכביש ירושלים-תל-אביב הוא ברובו לא אוטוסטרדה, כלומר: משער הגיא עד ירושלים זאת לא אוטוסטרדה, ויש שם מקומות רבים שאפשר לעצור בהם.

יפעת רווה: יש חלק אחד שהוא כביש מהיר.

יפעת רווה: מדובר בנסיעה של חצי שעה או שלושת רבעי שעה, ובחלק הזה זאת פשוט סכנת נפשות לעצור, גם אם הסיבה מוצדקת.

אברהם פורז: מתי מותר לעצור?

אברהם פורז: רק בגלל קלקול?

שולמית שמעון: כן, וגם אז צריך לפנות את הרכב בהקדם האפשרי, כדי שלא יהווה מפגע.

רונן ישעיהו: אם יש קלקול, מה אפשר לעשות?

יגאל ביבי: האם הדין הזה חל גם על מי שעוצר את הנהגים בגלל מהירות נסיעתם דווקא באוטוסטרדה הזאת?

יגאל ביבי: למה קיבלתי שם קנס של 750 שקל?

יגאל ביבי: האם המשטרה צריכה לשמור חוק, או רק אנחנו?

אברהם פורז: לא, השאלה היא האם לשוטר מותר להחנות על השוליים.

שולמית שמעון: כן, לצורך ביצוע התפקיד שלו - ותסתכל בתקנה 32 - אם אין דרך אחרת לבצעו.

יגאל ביבי: האם הרכב של השוטר לא מסכן את התנועה?

שולמית שמעון: חשוב להדגיש דבר אחד.

שולמית שמעון: השוטר לא מגיע לכל מקום שהוא רוצה להגיע ומחנה שם את רכבו.

שולמית שמעון: במקום שבו הוא עוצר, בדרך כלל הוא ימצא ישורת.

יגאל ביבי: את מדברת עם מי שעצרו אותו באמצע האוטוסטרדה בלי שום ישורת, במקום שמטילים 250 שקל קנס.

שולמית שמעון: אבל השוטר עשה זאת לצורך אכיפת החוק.

יגאל ביבי: מה זאת אומרת אכיפת החוק?

יגאל ביבי: אבל האם מה שהוא עושה לא מסכן את האזרחים?

יגאל ביבי: הרכב של השוטר לא מסכן אף אחד, והרכב של מי שמתפלל מנחה כן מסכן?

יגאל ביבי: חבר הכנסת פורז, האם אתה מבין את האבסורד?

יגאל ביבי: כשהרכב של השוטר חונה בשוליים ועוצר עוד שניים-שלושה רכבים, הוא לא גורם לתאונה, אבל כשאדם עומד בצורה מבוקרת בשוליים ומתפלל מנחה זה מסוכן...

חוה ראובני: אז לא יאכפו את החוק בדרך מהירה?

יגאל ביבי: תעשו מפרצים מיוחדים.

חוה ראובני: ואז כולם יידעו איפה נמצא השוטר.

יגאל ביבי: מה זה משנה, אבל אתם אומרים שעצירה בשוליים גורמת לתאונות.

יגאל ביבי: האם רכב של שוטר לא גורם לתאונות?

יגאל ביבי: אני לא מבין את ההגיון.

חוה ראובני: ההגיון אומר שזה מסוכן, אבל אי אפשר להפוך את הדרך המהירה לאזור חסין מאכיפת חוק.

יגאל ביבי: אם זה מסוכן, זה מסוכן גם לשוטר.

חוה ראובני: אז לא נאכוף את החוק גם בדרכים מהירות?

יגאל ביבי: חסרים מקומות?

יגאל ביבי: תהיה מצלמה שתצלם.

אברהם פורז: נוריד את הסכום ל-100 שקל, לפי הצעתו של חבר הכנסת ביבי.

אברהם פורז: אם זה יותר חמור, תגישו כתב אישום.

שולמית שמעון: אנחנו מתייחסים גם לצו הקודם, ובצו הקודם אנחנו מדברים על 165 שקלים.

שולמית שמעון: אם אתה מוריד את הסכום ל-100 שקלים, אתה כאילו מקל בכלל מחומרת העבירה.

אברהם פורז: האם את יכולה לקבוע שתי דרגות של קנס, ולהוסיף גם נסיבות שיש בהן סכנה?

חוה ראובני: בתקנה אין הבחנה, היא קובעת איסור אחד.

אברהם פורז: אנחנו מפחיתים את הקנס ל-100 שקל ברירת קנס, ומותר במקרים חמורים להגיש כתב אישום.

חוה ראובני: זה 60% מהסכום שהיה קיים.

אברהם פורז: לא נורא, זאת לא עבירה כל כך חמורה.

יפעת רווה: יכול להיות, אבל אם מסתכלים על כל הצו, יוצא שעבירות חניה הן יותר חמורות.

אברהם פורז: בכנסת יש גם תהליך דמוקרטי של הצבעה.

אברהם פורז: אין פה רוב ל-250 שקל, מה לעשות?

אברהם פורז: גם אם אני אהיה בעד, חבר הכנסת ביבי יהיה נגד, ואין רוב.

אברהם פורז: לכן אני מצטרף לדעתו, ואנחנו קובעים 100 שקל.

אתי בנדלר: תקנה 40(א) שאומרת: לא יסטה נוהג רכב מנתיב נסיעתו, אם עלול הדבר לגרום להפרעה או לסיכון.

אתי בנדלר: אתם בצו עצמו, במספרים סידוריים 45 ו-46, עשיתם הבחנה בין סטייה מנתיב תוך כדי הפרעה וסטייה מנתיב תוך כדי סיכון.

יפעת רווה: זה כתוב בתקנה עצמה.

יגאל ביבי: אז תתקנו את התקנה, מה קרה?

אברהם פורז: תתקנו את התקנה, ותבואו עם תיקון התקנה.

אברהם פורז: האם התקנה היא עשרת הדיברות?

לאה ורון: השתלבות בתנועה תוך כדי גרימת הפרעה ותוך כדי גרימת סיכון זה אותו דבר.

לאה ורון: זה מספר סידורי 84 ו-85.

יפעת רווה: שם גם כן לא קבענו 100 שקל גם במקרה הקל.

אברהם פורז: אנחנו עוברים למספר סידורי 89.

אברהם פורז: מה זה חניית גרור ורחב למעט באזור קנס מוגדל?

אברהם פורז: האם ההתייחסות היא לרכב חונה בניגוד לתמרור אין חניה?

יפעת רווה: "לא יחנה אדם רכב, לא יעמידנו ולא ישאירנו בדרך אם – רחבו עולה על 2.50 מטר, למעט רכב צה"ל שנעצר לשם מילוי תפקיד צבאי; הוא גרור או נתמך שנותק מגורר או תומך, אלא בעת ביצוע עבודות כאמור בתקנה 69(ב)(3).

יפעת רווה: "

אתי בנדלר: זאת אומרת שיוצאים מתוך הנחה, שרכב שהוא רחב מאד – למעלה מ-2.50 מטר – הוא מעצם הגדרתו מפריע לתנועה.

אברהם פורז: זה חל גם על משאית, לא?

מוטי פלדמן: רוחב של משאית הוא 2.55 מטר.

אברהם פורז: ומשאית רגילה לא?

מוטי פלדמן: לא.

אברהם פורז: זה בגלל שמדובר ברכב רחב ובולט.

חוה ראובני: יש טור של מכוניות חונות, והרכב הזה רחב פי שניים.

אברהם פורז: זאת אומרת שבמקום שמותר להחנות כלי רכב רגילים, רכב כזה אסור להחנות.

שולמית שמעון: רכבים כאלה גם תופסים יותר מנתיב בדרך כלל.

יגאל ביבי: אבל צריך להיות תמרור, לא?

אברהם פורז: לא, בעלי רכב כזה יודעים שאסור להם להחנות ברחוב רגיל.

אברהם פורז: אי אפשר לעבור בסמטה רגילה עם רכב כזה ולהחנות שם את הרכב.

חוה ראובני: גם לא כל אחד נוהג ברכבים כאלה, אלא אנשי מקצוע.

אברהם פורז: 250 שקל זה בסדר לגבי מספר סידורי 89.

אברהם פורז: במספר סידורי 90 מדובר על אותו דבר רק באזור קנס מוגדל.

חוה ראובני: מקומות שהוכרזו בתמרור כקנס מוגדל.

אברהם פורז: למה זה משנה?

חוה ראובני: יש מקומות שבהם אנחנו מגדילים את הקנסות.

רונן ישעיהו: חומרת הנזק היא אחרת.

רונן ישעיהו: קנס מוגדל מבטא את חומרת הנזק.

אברהם פורז: במקום שנקבע כאזור קנס מוגדל זה מפריע יותר.

אברהם פורז: בסדר, אז מספר סידורי 90 מאושר.

מוטי פלדמן: אני רוצה להסתייג מכך.

מוטי פלדמן: יש רשויות שמנצלות את המצב ומציבות תמרור ב29, כי יש להן עניין שיחנו במקומות אחרים.

מוטי פלדמן: עשתה את זה רשות הנמלים באזור חיפה.

אברהם פורז: לנו אין שיקול דעת איפה יוצבו התמרורים.

אברהם פורז: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהתמרור יוצב כדין וכראוי.

אברהם פורז: אתה יכול להגיד שהציבו תמרור לנכים ושאין נכים באזור.

אברהם פורז: רבותיי, מדובר באזור קנס מוגדל וגם בנהגים מקצועיים שאמורים לדעת איפה מותר להחנות.

אברהם פורז: כלי רכב כבדים כאלה לא צריכים להחנות ברחובות הערים, אלא במקומות מיוחדים.

אברהם פורז: מספר סידורי 91 – עצירה לשם רוכלות.

חוה ראובני: זה "גזלן".

יפעת רווה: "לא יעצור אדם רכב המיועד להובלות, ולממכר מזון, פרחים, סחורות, ציוד וכיוצא באלה למסחר או להובלות, לא יעמידנו, לא יחנהו ולא ישאירנו עומד לצדי דרך שאיננה דרך עירונית, אלא במקום שסודר ואושר על פי דין לחניית רכב כאמור מחוץ לרצועת הדרך והשוליים וסודרה אליו גישה למקום כאמור.

יפעת רווה: "

רונן ישעיהו: אלה מוכרי הפרחים והתותים לאורך הדרכים.

אברהם פורז: אבל זה לא שייך, עדיין מדובר במישהו עם רכב.

שולמית שמעון: מדובר רק על מישהו עם רכב, כי כאשר הוא עומד שם עם רכב, גם הוא תופס חלק מהדרך.

אברהם פורז: אבל לדעתי התקנה מוגזמת.

אברהם פורז: אתם צריכים לרשום שאסור לעשות זאת בכביש, אבל כן במקום שמיועד לכך.

שולמית שמעון: רשום מפורשות: "לא יעצור אדם רכב המיועד להובלות, ולממכר מזון, פרחים, סחורות, ציוד וכיוצא באלה למסחר או להובלות, לא יעמידנו, לא יחנהו ולא ישאירנו עומד לצדי דרך שאיננה דרך עירונית, אלא במקום שסודר ואושר על פי דין לחניית רכב כאמור מחוץ לרצועת הדרך והשוליים וסודרה אליו גישה למקום כאמור.

שולמית שמעון: "

אברהם פורז: במילים אחרים, אם הוא רוצה להעמיד את רכבו באמצע שדה ירוק, הוא לא יכול.

חוה ראובני: על הכביש הוא לא יכול.

רונן ישעיהו: אם הוא עומד בשדה שלו, כמו שאתה אומר, אז הוא עומד.

אברהם פורז: אבל לפי זה אסור.

שולמית שמעון: כתוב כאן "ולא ישאירנו עומד לצדי דרך".

שולמית שמעון: כשמדברים על צדי דרך, מדברים על השול.

אברהם פורז: האם זה ברור לגמרי שאם הוא באמצע שדה, אין לו בעיה?

שולמית שמעון: זה לא מעניין אותנו.

אברהם פורז: מדובר רק בדרכים בינעירוניות ולא בדרך עירונית, נכון?

שולמית שמעון: מדובר בדרך שאינה עירונית.

אברהם פורז: מבחינת תקנות התעבורה, אתה יכול לעמוד על יד מדרכה באמצע העיר ולמכור.

אברהם פורז: אולי מדובר בעבירת רוכלות לפי חוקי העזר, אבל לא בעבירת תעבורה.

אברהם פורז: 250 שקל זה הגיוני.

אברהם פורז: אנחנו עוברים למספר סידורי 92, סימון רכב שהתקלקל.

אברהם פורז: 100 שקל מספיק.

אברהם פורז: אף אחד לא שם משולש, ואם אתה שם אותו, גונבים אותו אחרי דקה.

אברהם פורז: אנחנו עוברים למספר סידורי 93, חניה ועצירה בהפרעה.

אברהם פורז: קראי את התקנה בבקשה, יפעת רווה.

יפעת רווה: "לא יעצור אדם רכב, לא יעמידנו, לא יחנהו ולא ישאירנו עומד באופן – שיש בו כדי להפריע או לעכב את התנועה; שהוא מסתיר תמרור או חלק ממנו מעיני עוברי דרך.

יפעת רווה: "

אברהם פורז: 250 שקל זה קנס הוגן.

אברהם פורז: עכשיו אנחנו עוברים למספר סידורי 94, כשהקנס הראשון הוא 100 שקל.

חוה ראובני: למעשה, יש לנו כאן מדרג שלם של עבירות חניה.

חוה ראובני: תקנה 72(א) עוסקת באיסורי חניה, אז אנחנו ניסינו לפצל אותה.

אברהם פורז: מר רונן, האם אתה מודע למה שעיריית תל-אביב עושה לאחרונה בעניין סימון כל המדרכות בכחול-לבן?

רונן ישעיהו: לפי חוק העזר העירוני.

אברהם פורז: מה המדיניות החדשה בתל-אביב לגבי סימון המדרכות?

שלמה שביט: מה שהיה לפני כן פס לבן – שעד השעה 17:00 היה מותר להחנות לידו - היום הפך להיות כחול-לבן, שהוא למעשה חניה מוסדרת.

אברהם פורז: למה?

שלמה שביט: זאת ההחלטה שהתקבלה במדיניות החניה.

שלמה שביט: זה לא נכון לגבי כל השכונות.

שלמה שביט: מדובר רק על מרכז העיר, על המקומות הבעייתיים.

שלמה שביט: במקומות שיש בהם מצוקת חניה וצריכה להיות חניה מתחלפת, אחת הבעיות היא החניה שלא מתחלפת שם.

אברהם פורז: זה לא בכל העיר.

שלמה שביט: לא, לא בכל העיר.

שלמה שביט: עד עכשיו היתה חניה חופשית עד השעה 17:00.

אברהם פורז: לפי הפרסומים, היה נדמה שכל הפסים הלבנים מבוטלים וכולם הופכים לכחול-לבן.

אברהם פורז: האם זה קורה בכל העיר, או שרק במרכזה?

שלמה שביט: הפס הלבן נועד לתושבים בערב, במקום שהוא לא אזור בילוי.

אברהם פורז: אבל מה קורה בערב?

אברהם פורז: המקום כבר לא שמור לתושבים בערב, נכון?

שלמה שביט: הוא שמור לתושבים.

שלמה שביט: ביום המקום בתשלום, ובערב הוא שמור לתושבים.

אברהם פורז: ואיך אורח יחנה?

רונן ישעיהו: הוא לא יחנה.

שלמה שביט: זה לא נכון.

שלמה שביט: הוא יחנה בתשלום, זה הכל.

שלמה שביט: זה לא שהוא לא יחנה.

אברהם פורז: זאת אומרת שאני בשעה 22:00 אצטרך לדאוג לכרטיס, אם אני מחנה ליד פס כחול-לבן?

שלמה שביט: לא, אם מדובר בפס כחול-לבן הישן, עד השעה 19:00.

רונן ישעיהו: יש באזורים המסחריים תופעה שבעלי החנויות באים מוקדם ותופסים את מקומות החניה, ואז אין מקום לקליינטים.

רונן ישעיהו: כתוצאה מרצון העירייה לעורר את הפעילות המסחרית, זה אומר גם להזמין קליינטורה.

רונן ישעיהו: טענתם של עובדי העירייה היא שאי אפשר גם לתפוס את המקומות וגם לקטר אחר כך שקליינטים לא באים, ולכן הם אומרים: לכו מפה למקום אחר.

אברהם פורז: לאיפה ילכו?

אברהם פורז: לאן ילכו?

רונן ישעיהו: לא יודע, שיבואו באוטובוס.

רונן ישעיהו: זאת המדיניות של העירייה, ואני לא מהעירייה.

שלמה שביט: זה לא שהם יבואו באוטובוס.

שלמה שביט: יש חנה וסע ותוספת גדולה מאד ומשמעותית של חניונים.

רונן ישעיהו: הרעיון הוא לחמם קצת את הפעילות המסחרית.

אברהם פורז: יוצאים מתוך הנחה שהעירייה יודעת יותר טוב מה טוב לסוחרים מאשר הפעילות המסחרית שלהם, ואני חולק על זה.

אברהם פורז: הלוואי שהעירייה תדע מה שטוב לה, היא לא צריכה לדאוג למסחר.

אברהם פורז: לדעתי, זאת רק שיטה לגבות עוד כסף מחניה, ואין בזה שום דבר מעבר לזה.

שלמה שביט: עד עכשיו אנחנו רואים שזה מוכיח את עצמו.

אברהם פורז: אם היו עושים זאת פה ושם במקום אחד או שניים – מילא, אבל זאת מדיניות כוללת.

רונן ישעיהו: יש גם החמרה בצד ה-LOCAL פטריוטיזם.

רונן ישעיהו: באים אנשי רמת-גן, למשל, וחונים בתל-אביב.

רונן ישעיהו: מה יש להם לעשות בתל-אביב?...

אברהם פורז: אני במקרה תושב תל-אביב, ולי יש אינטרס לא להיות מנותק מכל החברים שלי.

אברהם פורז: אני רוצה שיבואו אליי.

אברהם פורז: זה לא מספיק שיש לי מקום חניה, אז מה?

שלמה שביט: לא, ביום אתה יכול להזמין אותם.

אברהם פורז: אבל פס חניה לבן בערב היה שמור לתושבי האזור בלבד.

שלמה שביט: הוא נשאר.

אברהם פורז: אבל אתם הופכים אותו לכחול-לבן.

רונן ישעיהו: לתושבים מותר להחנות.

רונן ישעיהו: לאנשי רמת-גן אסור להחנות שם.

שלמה שביט: יש תמרור מיוחד, שכתוב עליו: הסדרי חניה חדשים.

שלמה שביט: ביום זה פס כחול-לבן, לכאורה חניה מוסדרת, ובערב הוא נועד לתושבים בלבד.

שלמה שביט: באותו מקום בצד השני יש פס כחול-לבן ישן, וזו חניה עד 19:00 בערב, לפי חוק העזר העירוני.

אברהם פורז: ושם האורחים יכולים להחנות?

רונן ישעיהו: אני לא יודע האם נחשפת פעם למערכת היחסים הקשה בין הרשויות בתוך המטרופולין.

רונן ישעיהו: יש מלחמה מתמדת, במיוחד בצד הזה שאני נחשף אליו, של הסדרי התנועה, למשל: כל אחד אוסר חניית משאיות באזור הגבול, כדי שהמשאיות יחנו בצד השני.

רונן ישעיהו: כל אחד רוצה שהחניה בשטח שלו תהיה יותר יקרה.

רונן ישעיהו: יש כל מיני פטנטים מהסוג הזה, וזה אחד מהם, אין מה לעשות.

שלמה שביט: אני דווקא חושב שלאורחים זה הרבה יותר טוב.

שלמה שביט: אורח בדרך כלל לא מוצא אף פעם מקום חניה.

שלמה שביט: היום אתה מגיע לאזור שינקין ומוצא אזור חניה.

שלמה שביט: שווה לשים את הכמה שקלים האלה.

רונן ישעיהו: מדובר במערכת יחסים מתוחה ואנטגוניסטית, ואם אתה רוצה שאני אדבר יפה, קוראים לזה LOCAL פטריוטיזם.

רונן ישעיהו: אותו דבר קורה בגבעתיים.

רונן ישעיהו: תראה את היחסים בין בני-ברק לרמת-גן.

רונן ישעיהו: רחוב ביאליק – חציו ברמת-גן וחציו בגבעתיים.

רונן ישעיהו: יש מרכז בקרת רמזורים בתל-אביב, למשל.

רונן ישעיהו: אנחנו מממנים אותו, והתנאי המרכזי והראשי היה שהוא יהיה מטרופוליני, אחרת לנהל הסדרי תנועה במטרופולין עם גבולות כאלה זה בלתי אפשרי.

רונן ישעיהו: בהתחלה אמרו "כן", ועכשיו אומרים: מה פתאום!

יגאל ביבי: איגוד ערים ורמזורים.

יגאל ביבי: ..

רונן ישעיהו: אם זה היה אפשרי.

רונן ישעיהו: .. אני לא מסוגל לייצר את זה.

רונן ישעיהו: אני עכשיו שופך את מה שבלבי, אבל אולי אתם יכולים לעשות משהו.

אברהם פורז: אני אלך לדבר עם רון חולדאי בעניין הזה.

אברהם פורז: אני חושב שיש איזה אטרף בצביעה האובססיבית הזאת, היא מוגזמת.

יגאל ביבי: אגב, האם בתל-אביב זה קבלן שעושה את הדוחות?

אברהם פורז: לא, אלה פקחי העירייה.

אברהם פורז: אם ימאיסו את החיים על אלה שמשלמים ארנונה בשיעורים מאד ניכרים על העסקים, זה לא יהיה דבר טוב.

אברהם פורז: לדעתי, זו טעות.

אברהם פורז: לא צריך להכביד גם על בעלי חנויות.

אברהם פורז: לבעל החנות ממררים כל הזמן את החיים.

אברהם פורז: אין לו מקום חניה ומטילים עליו קנסות, כאשר בחלק מהמקומות האלטרנטיבה של חניון לא קיימת – היא קיימת, אבל היא רחוקה והיא תיאורטית.

אברהם פורז: אגב, זה כמובן יעלה את מחיר החניונים, או שיגיע קבלן שיעשה מנוי לבעלי החנויות ויעבור בין המכוניות שלהם ויחליף להם את הכרטיסים כל שעה וחצי.

אברהם פורז: אסור להכביד יותר מדי על בעלי העסקים.

אברהם פורז: אגב, יש כל מיני עסקים שיכולים לצאת מתל-אביב ולעבור לאזורים אחרים.

אברהם פורז: זה לא מן התבונה.

שלמה שביט: אותן חנויות היום הן אולי פתוחות, אבל אין אפשרות להחנות לידן.

שלמה שביט: כממונה על האכיפה, אני רואה את הבעיה.

אברהם פורז: אין דבר כזה.

אברהם פורז: אם אי אפשר להחנות ולא באים קונים, החנות תיסגר.

אברהם פורז: מה אכפת לך איך הקונים מגיעים?

אברהם פורז: האם אתה נהיית אפוטרופוס?

אברהם פורז: עובדה שהם מגיעים.

אברהם פורז: אם לא היו באים קונים, בעל החנות היה סוגר את החנות.

אברהם פורז: אין חנות שפתוחה לשם שמים.

שלמה שביט: בואו נגיד שקשה להגיע לשם, והיום אתה מגיע לשם, וזה הבדל גדול.

שלמה שביט: עכשיו זה נראה קשה, אבל לדעתי יתרגלו לזה, וזה הרבה יותר טוב.

אברהם פורז: אני לא בטוח שאתם צודקים.

שלמה שביט: צריך לראות איך זה יתבצע.

אברהם פורז: כמה מקומות אתם עומדים להעביר מלבן לכחול-לבן?

שלמה שביט: אולי פחות מ-7,000.

שלמה שביט: אני לא כל כך מעודכן בדיוק במספרים.

אברהם פורז: כמה מקומות חניה מוסדרים יש בתחום של רחוב ארלוזורוב בתור גבול צפוני ודרך פתח-תקווה יפו-תל-אביב בתור גבול דרומי?

שלמה שביט: יש כ-30,000 מקומות, אם תעבור הלאה מיפו-תל-אביב עד שכונת פלורנטין ועד סלמה ועוד קצת, וזה כולל את האוניברסיטה.

אברהם פורז: האם אתה מדבר על מקומות חניה מוסדרים?

שלמה שביט: כן, מסומנים בכחול-לבן ולבן.

שלמה שביט: יש עכשיו תוספת של חניון בכניסה.

שלמה שביט: אלפי כלי רכב נכנסים לשם.

יגאל ביבי: אתה יודע איזו הכנסה אדירה יש להם?

יגאל ביבי: תעשה חשבון, זה יכול להגיע ל-150,000,000-200,000,000 שקל.

שלמה שביט: זה לא מגיע לסכום כזה, כי יש תושבים שחונים בחינם.

יגאל ביבי: אז לאיזה סכום זה מגיע?

יגאל ביבי: ל-100,000,000 שקל?

שלמה שביט: אל תגיד בכלל את המספר הזה.

אברהם פורז: לדעתי יש הגזמה במה שאתם עושים.

יגאל ביבי: גם המחיר יקר מאד.

יגאל ביבי: זה עולה 3.5 שקלים לשעה.

לאה ורון: כמה העלות לשעה?

שלמה שביט: תושב, למעשה, יכול להחנות חינם.

יגאל ביבי: רק באזור שלו.

שלמה שביט: האזורים הם רחבים מאד.

אברהם פורז: מה זה עוזר לאחד שגר ברמת-אביב ועובד במרכז תל-אביב?

שלמה שביט: אז מוצאים לו פתרון.

אברהם פורז: איזה פתרון?

אברהם פורז: חצי מחיר?

שלמה שביט: בוחנים פתרון לנושא.

לאה ורון: ובכל זאת, כמה זה עולה לשעה?

שלמה שביט: נדמה לי ש-4.40 או 4.50 שקלים.

אברהם פורז: האם מי שגר נניח בהדר יוסף ויש לו חנות ברחוב בן-יהודה, יקבל תו של אזור בן-יהודה?

שלמה שביט: לא, הוא צריך לגור שם.

אברהם פורז: האם המדיניות הזאת הונהגה אחרי שנערכו בדיקה או מחקר, או שיום אחד מישהו התעורר ואמר: נעניש את הזרים?

שלמה שביט: זה נעשה אחרי מחקר ובדיקה.

שלמה שביט: זו מדיניות.

יגאל ביבי: אם הייתי בעל חנות במרכז העיר, הייתי רושם את הכתובת שלי במרכז, וכך לא הייתי משלם כסף.

רונן ישעיהו: לא כדאי לך, כי תשלם פי שמונה ארנונה.

רונן ישעיהו: הארנונה בבן-יהודה-דיזינגוף היא הרבה יותר גבוהה מאשר בהדר יוסף.

אתי בנדלר: אתה צריך להצהיר שאתה גר שם.

אברהם פורז: אני יכול להגיד לכם שדעתי אינה נוחה מהעניין.

אברהם פורז: אני אדבר עם רון חולדאי, ואראה האם אפשר לעשות משהו בנידון.

אברהם פורז: אני חושב שזה פספוס.

אברהם פורז: אם זה היה נעשה באופן מתון פה ושם בכמה מאות מקומות – ניחא, אבל לדעתי זה פראי לעשות זאת כמדיניות גורפת.

לאה ורון: אנחנו הגענו למספר סידורי 94, שמתחיל לעסוק באיסורי חניה.

חוה ראובני: אני רוצה להסביר כמה סעיפים בבת אחת.

חוה ראובני: אנחנו ניסינו לעשות כאן איזושהי חלוקה פנימית.

חוה ראובני: יש כאן שלוש דרגות חומרה שונות, כאשר בראש ובראשונה הוצאנו מהכלל שני איסורי חניה ספציפיים: חניה על המדרכה ומקום שמיועד לנכה עם כסא גלגלים.

חוה ראובני: אלה פסקאות 2א ו-16, שכל פעם אתה רואה שכתוב שם למעט.

חוה ראובני: לאלה הצענו חניה על מדרכה – 250 שקל, ומי שאיננו נכה וחונה במקום מיועד לנכה – 500 שקל.

חוה ראובני: לגבי היתר, חילקנו גם שלוש דרגות חומרה, כאשר מדובר בשני איסורים: יש איסור עצירה ויש איסור חניה.

חוה ראובני: לגבי איסור עצירה, קבענו שתי דרגות: באזור רגיל ובאזור קנס מוגדל.

חוה ראובני: עצירה באזור רגיל 100 שקל, ועצירה באזור קנס מוגדל 250 שקל.

חוה ראובני: לגבי חניה אותו דבר, קבענו חניה אסורה באזור רגיל וחניה אסורה באזור קנס מוגדל.

אברהם פורז: את יודעת שאין אצלנו שום הבחנה אמיתית בין אין עצירה לאין חניה.

אברהם פורז: אתן לכם דוגמה קטנה, כדי להמחיש את האבסורד.

אברהם פורז: בנמל התעופה בן-גוריון במקום שבו באים נוסעים שיוצאים מהארץ, הכל מסומן באדום-לבן, במילים אחרות, אף אחד לא יכול לעצור כדי להוריד נוסעים.

רונן ישעיהו: לא, יש שם שלט המתיר העלאת והורדת נוסעים.

אברהם פורז: אז זה לא אומר שאין עצירה, אלא שאין חניה.

רונן ישעיהו: אני אגיד לך איפה הטריק פה.

רונן ישעיהו: אל"ף, אתה צודק, זה טיפשי, אבל יש בזה גם הגיון לפעמים.

רונן ישעיהו: ההגיון אומר שהקנס על איסור עצירה הוא גבוה יותר מאשר על איסור חניה.

רונן ישעיהו: זה נקרא לשלב את הטוב עם המועיל.

אברהם פורז: אם לא ראיתי את התמרור, אני כל פעם עברתי עבירה.

רונן ישעיהו: יש שלט שמתיר העלאת והורדת נוסעים.

אברהם פורז: זה אבסורד שאין עצירה, למעט העלאת והורדת נוסעים – אז יש עצירה.

אברהם פורז: היה צריך להיות תמרור "אין חניה".

רונן ישעיהו: לוח התמרורים מתיר את ההסדר הזה, אז אנחנו משתמשים בו.

שולמית שמעון: אין אישור להמתנה.

שולמית שמעון: אתה לא ממתין כדי להעלות או להוריד את הנוסעים.

שולמית שמעון: אתה עושה את הפעולה הזאת ברצף, ואתה משחרר את המקום, כדי לאפשר גם לאחרים לעשות את הפעולה ברצף.

אברהם פורז: אז היה צריך להיות תמרור מיוחד, שאומר: אין חניה, למעט העלאת והורדת נוסעים.

רונן ישעיהו: יש כזה תמרור – ב28, אבל הקנס על אי ציות לו הוא נמוך.

רונן ישעיהו: האם אתה מוכן להעלות את הקנס על אין חניה?

אברהם פורז: אני מוכן, תלוי במקום.

אברהם פורז: בואו נתקדם.

אברהם פורז: אין אפשרות להחנות על המדרכה?

שולמית שמעון: קנס מוגדל לא חל על מדרכה.

אברהם פורז: בואו נעבור על הדברים באופן פרטני.

אברהם פורז: מספר סידורי 94, תקנה 72(א), דנה באיסור חניה למעט באזור קנס מוגדל.

יגאל ביבי: אתם אומרים שהקנס על חניה במדרכה הוא 250 שקל, ואני אביא לכם דוגמה שקיבלתי 360 שקל.

חוה ראובני: זה בדיוק מה שזה בא לפתור.

חוה ראובני: אנחנו מכירים את הבעיה.

יגאל ביבי: זה לא מקובל עליי.

יגאל ביבי: אני הולך להביא את הרפורט.

חוה ראובני: במקום שיש בו "סתם" איסור חניה – הקנס הוא 100 שקל.

חוה ראובני: במקום שאין בו חניה וזה אזור קנס מוגדל, מדובר בקנס של 250 שקל.

חוה ראובני: מדובר באזור שנקבע על ידי רשות מקומית כאזור קנס מוגדל, למשל: בירושלים זה מרכז העיר ורחוב קינג ג'ורג'.

רונן ישעיהו: באיסורי חניה ועצירה יש דרגות שונות, שנגזרות מן החומרה ומן הנזק שנגרם.

רונן ישעיהו: יש מקומות שאסור להחנות בהם בגלל תקנה 72(א), למשל: בכניסה לחצר.

רונן ישעיהו: במקרה כזה אתה אומר: בסדר, מי שחנה יגיע ויזיז את הרכב, לא נורא.

רונן ישעיהו: יש עכשיו איסורי חניה לאורך רחוב, כדי לאפשר נסיעה בנתיב, ואם מישהו חנה שם זה בסדר ואפשר לחיות עם זה, אבל יש מקומות שברגע שמישהו עוצר, נוצר פקק מאחוריו.

רונן ישעיהו: במקומות כאלה אנחנו מציבים תמרור של אין עצירה.

רונן ישעיהו: יש מקומות שיש בהם מסחר ואנשים בכל זאת עוצרים, ולכן קובעים קנס מוגדל, וגם זה לא עוזר.

רונן ישעיהו: עכשיו יש אזורי גרירה, זאת אומרת: לא מחכים עד שישלמו את הרפורט, אלא מייד גוררים את הרכב.

רונן ישעיהו: עיריית ירושלים ניסתה פעם את התרגיל עם נעילת הגלגלים.

אברהם פורז: גם עיריית תל-אביב.

רונן ישעיהו: מה עושים על-ידי נעילת הגלגלים?

רונן ישעיהו: תוקעים את הרכב, ולכן ירדו מזה.

רונן ישעיהו: באחת הישיבות לפני שנה, אמרו שצריך להציב שלט, ובו ייכתב: רכב חונה יפוצץ, אבל זה לא התקבל.

אברהם פורז: קודם כל, אני רוצה להגיד לכם שאני חושב שסנדול זה דבר נפלא.

אברהם פורז: אם היו מסנדלים רכבים במקומות שהם לא מפריעים לתנועה ואם היו יודעים איפה מסנדלים, זה היה מרתיע מאד לאורך זמן.

אברהם פורז: הבעיה היא שהכנסת באקט פופוליסטי יוצא דופן, ביוזמתו של חבר הכנסת לשעבר הרב בא-גד, ביטלה את הסנדול.

אברהם פורז: ביטלו בחוק את האפשרות לסנדל, למעט שלושה או ארבעה מקרים שאני אישרתי, אבל לצערי גם במקרים האלה לא מסנדלים – אחד מהם זה בתחנת אוטובוס.

רונן ישעיהו: זה לא כלכלי, אז אין מי שיעשה את זה.

אברהם פורז: אתה יודע מה?

אברהם פורז: אם היו נותנים למישהו אחד בעיר לסנדל רק במקומות האלה, היתה לו פרנסה.

רונן ישעיהו: זה לא כלכלי.

חוה ראובני: אם פעם אחת יסנדלו אותך, יותר לא תחנה שם, וזה נכון גם לגבי כל החברים שלך.

אברהם פורז: גם לא צריך שאת תסונדלי בעצמך, מספיק שאת רואה רכב מסונדל שם.

אברהם פורז: אגב, הסנדלים צריכים להיות צבועים בגדול ובצורה יפה, כדי שיראו אותם.

אתי בנדלר: אז עדיין קנס על חניה הוא נמוך יותר מאשר על עצירה.

חוה ראובני: כן, מפני שההנחה היא שמראש עצירה מפריעה יותר לתנועה.

אתי בנדלר: כי עצירה כלולה בתוך איסור חניה.

אברהם פורז: השארנו קנס של 100 שקלים במספר סידורי 94.

אברהם פורז: אחר כך הגדלנו את הקנס במקום שיש בו איסור חניה באזור קנס מוגדל מ-165, 130 ו-85 ל-250 שקל.

אברהם פורז: האם אנחנו לא יכולים לקבוע פה איזו דרגת ביניים?

לאה ורון: רק או 100 שקל או 250 שקל.

חוה ראובני: עברנו למדרגה הבאה.

חוה ראובני: התחלנו במדרגה הנמוכה ביותר, ואנחנו במדרגה השנייה.

אתי בנדלר: אלא אם כן תחליטו בכל זאת על עוד שדרוג אחד.

אברהם פורז: זו קפיצה גדולה מדי לחניה.

אברהם פורז: ממילא אין נקודות, לא תהיה בעיה עם הנקודות.

אברהם פורז: אתם רוצים קורלאציה בין סכומי הקנסות לנקודות.

יפעת רווה: לא תהיה משמעות לאזור קנס מוגדל.

אברהם פורז: אני רוצה להטיל קנס של 150 שקל.

חוה ראובני: אין מדרג של 150 שקל.

אתי בנדלר: אתם מציעים שלא יהיה מדרג, זה לא שאין.

אתי בנדלר: ההצעה שלכם היא שלא יהיה מדרג.

יגאל ביבי: אני מביא לכם דוגמה מוחשית של קנס מעיריית תל-אביב על סך 360 שקל.

יגאל ביבי: כתוב שהקנס הוא בגלל חניה על מדרכה.

יפעת רווה: נכון, היתה עם זה בעיה.

יפעת רווה: עוד לא הגענו לסעיף הזה.

אברהם פורז: לגבי תקנה 72(ב), אנחנו קובעים רק 150 שקל באזור קנס מוגדל.

לאה ורון: אתה קבעת עוד דרגה.

לאה ורון: יש חמש דרגות, ועכשיו יהיו שש.

חוה ראובני: עוד לא קבעת דרגה כזאת, אתה צריך לקבוע אותה.

אברהם פורז: אז אנחנו נקבע אותה.

אברהם פורז: 150 שקל זה מספיק, לא צריך להגזים.

יפעת רווה: אנחנו צריכים להביא את זה שוב לאישור השרים.

לאה ורון: צריך להעביר את זה שוב לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אברהם פורז: אז תעבירו את זה, כי הקפיצה מ-100 שקל ל-250 שקל נראית לי מוגזמת.

אברהם פורז: אלה עבירות מאד רווחות.

לאה ורון: תקבע או 100 שקל או 250 שקל, אחרת שוב יהיה הליך עם ועדת החוקה, חוק ומשפט.

חוה ראובני: נצטרך לעשות בגלל הסעיף הזה את כל התהליך מההתחלה, כלומר: להביא את זה שוב לאישור שני שרים ולוועדת חוקה, חוק ומשפט.

אברהם פורז: בואו נראה מה אנחנו עושים עם שאר הדברים, כי פה הקפיצות גדולות מדי.

אברהם פורז: מה זאת תקנה 72(א), למעט פסקאות 2א ו-16?

אברהם פורז: האם היא דנה באיסור עצירה?

יפעת רווה: כן, מטילים איסור עצירה, ולא רק איסור חניה, והופכים אותו לאיסור חמור יותר שלא רק להחנות, אלא גם לעצור במקומות שיש בהם הפרעה גדולה יותר לתנועה.

אברהם פורז: האם כתוב "הפרעה לתנועה"?

יפעת רווה: זה דבר שקיים, זה לא דבר שמשנים אותו מבחינה עקרונית.

יפעת רווה: משנים רק את גובה הקנס.

אתי בנדלר: ההנחה היא שבכל מקום שיש לך תמרור של איסור עצירה, העצירה מפריעה לתנועה.

יפעת רווה: זה מפריע יותר מאשר רק איסור חניה.

לאה ורון: צריך לגרום לאנשים להפסיק לעצור את הרכב בכל מיני מקומות ולתקוע את כל התנועה.

אברהם פורז: אז את יודעת מה?

אברהם פורז: ששוטר ייתן לנהג כזה דוח על הפרעה לתנועה.

לאה ורון: שיידע שמדובר ב- 500 שקל.

אברהם פורז: העיקר שהעירייה תקבל עוד קצת כסף, זה הכל.

חוה ראובני: הכסף הזה לא הולך לעיריות.

אברהם פורז: הוא עובר לעיריות.

אברהם פורז: המשטרה כמעט לא אוכפת חניה.

אברהם פורז: אם נגרמת הפרעה לתנועה, אפשר להגיש דוח על הפרעה לתנועה.

אברהם פורז: זה גם יהיה על סך 150 שקל, וקנס מוגדל יהיה 250 שקל.

חוה ראובני: אין דרגה כזאת, ועדת החוקה, חוק ומשפט צריכה לקבוע אותה.

שולמית שמעון: השאלה היא האם זה שווה לעבור שוב את כל המסלול, בגלל עוד מדרג אחד.

אברהם פורז: עבירות החניה הן מאד נפוצות, ובהיקפים מאד גדולים.

אברהם פורז: מדובר בעשרות מיליונים של קנסות בשנה.

רונן ישעיהו: זה הקנס הנפוץ ביותר.

אברהם פורז: אם אני חושב שמשהו לא נכון, אני לא אכנע רק בגלל שצריך לחזור לאיזו ועדה ומישהו צריך לחתום.

אברהם פורז: למה אני נמצא פה?

אברהם פורז: אם אני חושב שמשהו לא נכון, אני אעצור אותו ונלך לוועדה.

אברהם פורז: קודם כל, עיריית תל-אביב עושה דבר נכון – בבקרים ברחוב אבן-גבירול בכל 300 מטר עומד פקח, ואף אחד לא עוצר את הרכב.

רונן ישעיהו: זה נקרא הציר המהיר.

אברהם פורז: נדמה לי שזה עובד עד השעה 9:00 בבוקר.

אברהם פורז: מה עושות עיריות אחרות?

אברהם פורז: הן לא מציבות פקחים, ולא אכפת להן שיש פקק.

אברהם פורז: לא משתדלים באמת לפנות את הציר, או להעמיד פקח שיגיד לאנשים לא לעמוד במקומות מסוימים, אחרת יינתן להם דוח.

אברהם פורז: לא גוררים מכוניות, ואם גוררים מכוניות, מחפשים את המקום שהכי קל לגרור באיזו סמטה צדדית שבה הרכב לא מפריע לאף אחד.

אברהם פורז: זו שיטה לצאת ידי חובה.

אברהם פורז: מצדי, שיבוא שוטר ויגיש דוח על הפרעה לתנועה.

אברהם פורז: אם החניה מפריעה לתנועה, הוא גם יגיש דוח על הפרעה לתנועה והוא יוזמן למשפט.

מוטי פלדמן: אבל התנועה היא די מורכבת.

מוטי פלדמן: אתה צריך להוכיח בדוח שהרכב שנסע בנתיב הזה היה חייב לסטות מהנתיב שלו.

אברהם פורז: מה הבעיה?

אברהם פורז: אם יש נתיב שאין בו עצירה והנהג חנה בו, מה צריך יותר מזה?

אברהם פורז: הוא עצר בנתיב שאין בו עצירה וקיבל דוח.

מוטי פלדמן: אבל בדרך כלל מדובר בנתיב שחונים בו.

מוטי פלדמן: באבן-גבירול מותר להחנות משעה 9:00.

יגאל ביבי: אני רוצה להביא דוגמה אישית.

יגאל ביבי: הגעתי לתל-אביב, ושלושה חניונים היו מלאים.

יגאל ביבי: לאחר שהסתובבתי באזור, ראיתי אי תנועה רחב וגדול, שם חנו מכוניות רבות.

יגאל ביבי: חניתי שם, מכיוון שלא ראיתי אף שלט שאוסר חניה.

יגאל ביבי: קיבלתי דוח על סך 360 שקלים – למה?

יפעת רווה: באמת היתה בעיה עם הרשויות המקומיות, שאוכפות את העבירה של חניה במדרכה באמצעות חוק שמירת הניקיון, במקום באמצעות חוק העזר.

אברהם פורז: אתה יודע מי היה שר התחבורה עד לפני שנה וחצי?

אברהם פורז: שאול יהלום.

אברהם פורז: אתה יודע מי היה לפניו?

אברהם פורז: יצחק לוי.

יגאל ביבי: אני לא משלם את הדוח הזה.

יפעת רווה: אמנם בעבר בג"צ לא פסל את זה, אבל אנחנו במשרד המשפטים חושבים שזה לא נכון לאכוף את העבירה של חניה על המדרכה באמצעות חוק שמירת הניקיון.

יפעת רווה: כתבנו הנחיה לעיריות.

יפעת רווה: הסיבה שהעיריות נתנו קנסות בגובה כזה היא שהקנס היום הוא 70 שקל, וזה קנס שנראה להם מאד נמוך, ולכן הן ניסו לעקוף את גובה הקנס באמצעות חקיקה אחרת.

יפעת רווה: אנחנו הכנו הנחיה, שאנחנו נפיץ אותה ברגע שיאושר הצו הזה, ושלפיה ניתן זמן מסוים לרשויות המקומיות לערוך שינוי ולחוקק חוק עזר.

יפעת רווה: זאת לא רק עיריית תל-אביב, אלא גם רמת-גן ועוד כמה רשויות מקומיות, שמשתמשות בשמירת הניקיון.

יפעת רווה: פה אנחנו הצענו קנס על סך 250 שקל, שהוא קנס סביר, וגם ההפרש בינו לבין 360 שקל הוא לא כל כך גדול.

יפעת רווה: מרגע שיאושר הקנס הזה של 250 שקל, אנחנו נוציא את ההנחיה הזאת, וניתן לעיריות תקופה מסוימת שבה הן יצטרכו לערוך שינוי ולחוקק חוק עזר.

יגאל ביבי: איך את ממשרד המשפטים מאפשרת לעירייה למכור לי קמח במקום ביצים?

יגאל ביבי: זו לא שמירת הניקיון, זאת חניה.

יגאל ביבי: כתוב לי כאן שמירת הניקיון.

אברהם פורז: יש חוק עזר, שאומר שאסור לשים מכשול על המדרכה, זאת אומרת: שאסור לזרוק דברים על המדרכה, אבל בית המשפט פסל זאת.

יפעת רווה: הוא פסל את זה, בגלל שזאת היתה עבירה מנהלית, אבל דווקא בית המשפט לא פסל את עצם העובדה שהם השתמשו בחוק שמירת הניקיון.

יפעת רווה: עדיין אנחנו כמשרד המשפטים חושבים שזה לא נכון, ובגלל זה אנחנו ממתינים לאישור כאן.

יפעת רווה: אני מקווה שהיום יאשרו את גובה הקנס של 250 שקל, ואז אנחנו נוציא הנחיה.

יגאל ביבי: תאמין לי שחצי שעה חיפשתי חניון מסודר.

יגאל ביבי: עיריית תל-אביב לא דואגת לי; שתדאג שיהיו חניונים בעזרת הכסף שהיא גובה.

אברהם פורז: בכל עיר גדולה בעולם יש מצוקת חניה.

אברהם פורז: אין בעיה שתמיד יהיה לך מקום חניה.

אברהם פורז: אם יעלו את מחיר החניה ל-20 שקלים לשעה, לדוגמה, אתה תראה שיהיו יותר מקומות חניה.

אברהם פורז: לכן אני נגד פיקוח על מחירי החניה, כי לדעתי זה ייצור ביקוש.

אברהם פורז: אני לא רוצה להגיע לחניון, וגם אם אני מוכן לשלם כל סכום בעד החניה, אין בו מקומות חניה.

אברהם פורז: בעיניי, הדוגמה של עיריית תל-אביב ברחוב אבן-גבירול רק מוכיחה את כשלון הרשויות בכל נושא החניה.

אברהם פורז: לא מעמידים פקחים כדי להרתיע וכדי לגרש את הנהגים, אלא מחכים שיחנו רכבים ואז רושמים דוחות.

אברהם פורז: זאת לא השיטה.

אברהם פורז: רחוב אבן-גבירול בתל-אביב בין השעות 7:00 ל-9:00 הוא דוגמה למה שעירייה יכולה לעשות כדי שלא תהיה הפרעה לתנועה.

יגאל ביבי: אבל על מה אתה מדבר?

יגאל ביבי: הפקחים הולכים לפי האחוזים.

אתי בנדלר: זה עוד קיים?

אתי בנדלר: זה היה פעם, שנתנו להם בונוסים לפי מספר הדוחות.

רונן ישעיהו: המצב הוא לא רק כפי שאתה מתאר.

רונן ישעיהו: מה שאתה מתאר זה נכון, אבל זה בניסוח קצת עדין.

רונן ישעיהו: למעט שלוש העיריות הגדולות שיש להן אגפי תנועה עם אנשי מקצוע, כשאתה יורד שכבה אחת מתחת לשלוש הגדולות, אתה נופל נפילה חזקה מאד.

רונן ישעיהו: יש בורות מקצועית בעניין מבחינת מי שמנהל אותו, למשל: אותו אדם מטפל גם בביוב וגם בתנועה.

רונן ישעיהו: אז יש לו רשיון נהיגה, אז מה?

רונן ישעיהו: אם אתה מצרף את זה לחוסר ידע וחוסר יכולת להפעיל ראש גדול ומדיניות כפי שאתה מציין, זאת התוצאה.

אברהם פורז: אם היו מעמידים פחות שוטרים שיחפשו עבירות מהירות – אני אומר פחות, אני לא אומר מורידים לאפס – ויותר שוטרים בצמתים ובמקומות מרכזיים בעיר וגם במקומות שיש בהם איסור חניה, אנשים לא היו עומדים במקומות שאין בהם חניה ברגע שהיו רואים שוטרים.

שולמית שמעון: כשרואים את הפקח, לא עומדים כבר במקום שאסור להחנות.

אברהם פורז: התחושה שלי היא שאומרים שהעובדה שיש הפרעה לתנועה כבר לא מעניינת אותנו, ושהנהגים ישברו את הראש.

אברהם פורז: זה הפך למסחטת מסים.

אברהם פורז: אין שום ניסיון להרתיע ואין שום ניסיון לפנות את הצירים, ועובדה שכשרוצים שלא תהיה חניה בלתי חוקית ברחוב אבן-גבירול, מצליחים.

אברהם פורז: אין שם בכלל קנסות, הפקחים האלה "עובדים על ריק" ולא מביאים בשעות האלה אפילו דוח אחד.

אברהם פורז: גם אם המערכת חושבת שאנחנו נהפוך פה לחותמת גומי למסחטת מסים, לא נעשה את זה.

רונן ישעיהו: השאלה היא מה כן.

אברהם פורז: אני אגיד לך – גם גרירה וגם רביזיה מוחלטת על כל האיסורים בכל אותם מקומות שהחניה לא ממש מפריעה.

רונן ישעיהו: אני יכול לגלות לך שאת זה אנחנו עושים.

אברהם פורז: בכל מקום שהחניה לא מפריעה, תן להחנות עם שני גלגלים על המדרכה.

רונן ישעיהו: זה המצב.

אברהם פורז: זה לא מספיק.

רונן ישעיהו: מפני שזה שיקול דעת של רשות.

אברהם פורז: הדבר היחיד שעומד באפשרותי כרגע זה לא לתת קנסות מוגזמים.

אברהם פורז: לדעתי, אם המשטרה היתה באמת רוצה להקל גם בתוך הערים על עומס התנועה ולטפל באיסור חניה בלתי חוקית שמפריעה לתנועה, היא היתה צריכה ליצור אכיפה.

אברהם פורז: אני לא מדבר על פקח עירוני שעובר במקום, אלא על שוטר שמסתובב במקום, ומזהיר את הנהג עוד לפני שהוא מספיק לצאת מהרכב, דבר שלא נעשה.

אברהם פורז: למה אני לא רואה שוטרים שרושמים דוחות על חסימת צמתים?

שולמית שמעון: מאד קשה לתכנן איפה הנהג יעבור עבירה ולהציב שם שוטר.

יגאל ביבי: הוא צודק.

יגאל ביבי: יש אנשים שחוסמים את הצומת ומעכבים את כל התנועה, ואין שם אף פעם שוטר.

אברהם פורז: אגב, הוזכרו פה דוחות להולכי רגל, רמזור אדום זו המלצה.

רונן ישעיהו: לא נכון.

אברהם פורז: זו עבירה מאד נפוצה.

אברהם פורז: אם אתה חושב שבתור הולך רגל אני עומד באור אדום כשאין אף רכב, אתה טועה.

יגאל ביבי: ברוב המדינות בעולם רמזור אדום למכוניות זו המלצה.

יגאל ביבי: באיטליה כולם נוסעים באדום.

רונן ישעיהו: הוא מחייב, אבל אין על זה אכיפה.

רונן ישעיהו: אלה שני דברים שונים.

יגאל ביבי: אני נסעתי באיטליה עם נהג מונית, שכל הזמן נסע באדום.

אברהם פורז: מר רונן, למה אצלנו בארץ אי אפשר לפנות ימינה באור אדום, אם הכביש פנוי?

אברהם פורז: בטח תגיד לי שהסיבה היא המנטליות של הנהג הישראלי.

רונן ישעיהו: יש שתי שאלות שתמיד שואלים אנשים שחוזרים מחוץ לארץ: למה אי אפשר לפנות ימינה ושמאלה באדום?

אברהם פורז: לא, שמאלה זה בעייתי.

רונן ישעיהו: למה זה בעייתי?

אברהם פורז: בגלל שאנחנו עם דבילי.

רונן ישעיהו: אז עכשיו אני אשאל אותך, עד היכן מגיע גבול הדביליות.

יגאל ביבי: תבטלו את האיסור לפנות ימינה באור אדום כשהצומת ריק, כדי שהתנועה תזרום.

רונן ישעיהו: אם אתה רוצה שהפנייה ימינה תתממש, זה אומר שאני צריך להקצות את הנתיב הימני לפנייה ימינה.

רונן ישעיהו: בדרך כלל, אצלנו הנתיב הימני מיועד להמשיך ישר ולפנייה ימינה.

רונן ישעיהו: אם אני אקצה את הנתיב הימני רק לפנייה ימינה, אפגע בעצמי מבחינת הקיבולת.

רונן ישעיהו: אני אפגע בהולכי הרגל, מפני שכאשר אני עומד בפנייה לימין, הולכי הרגל באים משמאלי ומוסתרים מאיזושהי סיבה.

רונן ישעיהו: האינטראקציה הזאת לא יכולה להתקבל, מפני שהולך הרגל עובר את הכביש בירוק, ואז הוא פוגש מישהו שפנה ימינה.

רונן ישעיהו: הדברים אמורים במיוחד לגבי קשישים ולגבי ילדים, שלא יודעים לעשות את כל הניתוח הזה.

רונן ישעיהו: גם בחלק מהמקומות באירופה וגם בארצות-הברית, הספרות המקצועית מדווחת על גידול בתאונות, אבל שם אומרים: מה לעשות, הציבור רוצה זאת, והוא מוכן לשלם את המחיר, אז שיהיה כך.

יגאל ביבי: ואם אין רמזור, אין הולכי רגל?

אבי גולן: מה הקשר?

אבי גולן: להולך רגל צריך לתת זכות קדימה, והנהג ייתן לו זכות קדימה.

אברהם פורז: מר רונן ישעיהו, אני רוצה להציע לך לקחת שני צמתים במדינה ולכתוב שם: ניסוי – הפנייה מותרת ימינה באור אדום.

רונן ישעיהו: מה תגיד להולכי הרגל שייפגעו?

יגאל ביבי: ואם אין רמזור?

אברהם פורז: ההנחה שלי היא שלא כל הגויים מטומטמים עד האחרון שבהם, ואנחנו לא הכי חכמים.

רונן ישעיהו: הם לא מטומטמים, אבל הם מוכנים לשלם את המחיר.

יגאל ביבי: לא נכון.

אברהם פורז: הם יודעים שזה עניין של חינוך, ושלהתיר פנייה ימינה באור אדום זה עדיין לא אומר שאתה יכול להשתגע.

אברהם פורז: אני מציע לכם לקחת שניים-שלושה רמזורים ולעשות ניסוי.

אברהם פורז: תציבו שם שלט: הפנייה ימינה באור אדום מותרת – ניסוי לפניך.

אברהם פורז: תציבו מצלמות בצומת הזה.

רונן ישעיהו: אני אגיד לך מה כן עשינו.

רונן ישעיהו: לא עשינו את מה שאתה מציע, אבל עשינו משהו אחר, אם שמת לב למשולש ולפנייה החופשית.

אברהם פורז: זה מצוין, וזה בסדר גמור.

רונן ישעיהו: קודם כל זה מצוין מבחינת התנועה, ושם אנו מוצאים את אחוז תאונות הדריסה הנמוך ביותר בכל צירופי המעברים.

רונן ישעיהו: למה שאני אעשה משהו אחר שהוא פחות טוב?

אברהם פורז: כי יש מקומות שאין בהם שטח ואין מקום, בערים.

אברהם פורז: במקום שאתה יכול לעשות את זה – זה הכי טוב.

רונן ישעיהו: אני אעשה גול עצמי גם מבחינת הפגיעה בהולכי הרגל.

רונן ישעיהו: אין לי נתיבים אחרים, מאיפה אביא אותם?

אברהם פורז: קבל את הצעתי בדבר אחד, תעשו ניסוי בשניים-שלושה צמתים במשך שנה.

רונן ישעיהו: את אותו הדבר הציעו לי ביחס לפניות שמאלה, ושאלו אותי למה אני מרובע כזה.

יגאל ביבי: האם היום מוטל קנס על מי שפונה ימינה באור אדום?

אברהם פורז: פנייה ימינה באור אדום דינה כאי ציות לרמזור.

יגאל ביבי: רונן ישעיהו, מה זה מפריע לך שאוכל לפנות ימינה באור אדום, אם אני נמצא בצומת שאין בו אף אחד בלילה?

רונן ישעיהו: אם אין אף אחד, תיסע גם ישר.

יגאל ביבי: ישר לא.

רונן ישעיהו: למה?

אבי גולן: כי אם תיסע ישר באור אדום יש לך הרבה נקודות קונפליקט, וימינה - אין לך.

אבי גולן: גם מורי הנהיגה מתחילים בפניות ימינה.

אברהם פורז: מה קורה עם חניה על המדרכה?

יפעת רווה: אנחנו מציעים דרגה ב' – קנס על סך 250 שקל.

אברהם פורז: האם יש הבחנה בין חניה על המדרכה שמפריעה לתנועת הולכי רגל לבין חניה שלא מפריעה?

יפעת רווה: התקנה לא מבחינה בין שני הדברים.

אתי בנדלר: התקנה מנוסחת באופן כזה, שאם אתה חונה במקום שלא הוסדר, זו עבירה מוחלטת קפידה, עבירה שחל עליה קנס.

אתי בנדלר: גם אם אתה חונה במדרכה במקום שבו מותר להחנות, זו עבירה, אם לא השארת מעבר להולכי רגל.

אתי בנדלר: ההבחנה שעליה אתה מדבר חלה רק לגבי מקום מסודר.

אברהם פורז: לא.

אתי בנדלר: זה מה שכתוב.

אברהם פורז: קודם כל, יש מקומות שהחניה בהם מותרת ואתה עומד עם שני גלגלים על המדרכה, כי אתה רוצה להשאיר יותר מקום בכביש.

אברהם פורז: האם זאת בכלל עבירה?

רונן ישעיהו: יש תמרור.

אברהם פורז: ואם אין תמרור?

רונן ישעיהו: אם אין תמרור, זו עבירה.

אברהם פורז: כן, אבל לא רושמים בגלל זה דוחות.

אברהם פורז: יש באמת בעיה, אם מישהו חונה כחוק ואחר כך מכונית זבל לא יכולה לעבור בכביש, אז מה עשינו?

רונן ישעיהו: זה לא נכון רק לגבי מכונית זבל.

אברהם פורז: גם היציאה מהחניה קשה.

אברהם פורז: יש מכוניות ש"משפשפות" רכבים אחרים כשהן יוצאות מחניה.

אברהם פורז: אם מחנים את הרכב על המדרכה במקום שאסור להחנות בו על המדרכה, אבל אין חסימת המדרכה, כי המדרכה היא רחבה וכל העבירה היא בכך שנעמדים עם שני גלגלים על המדרכה, אני חושב שצריך להטיל קנס יותר נמוך מאשר במקרה שהמדרכה נחסמה ומחייבת הולכי רגל לרדת לכביש.

אתי בנדלר: זה קיים היום גם לגבי מקום מוסדר.

חוה ראובני: אבל אז יש מישהו שבודק אינדיבידואלית את המקום ומסמן פסים על המדרכה ומציב תמרור.

אתי בנדלר: בהרבה מאד מקומות זה לא מוסדר, יש פס כחול-לבן וכו', ללא סימונים עד איפה מותר להחנות וכו'.

רונן ישעיהו: האם הפרדת הקנסות לא מחייבת קודם יצירת שתי תקנות נפרדות?

אברהם פורז: כן.

רונן ישעיהו: אבל היום אין.

רונן ישעיהו: בואו נדבר כשיהיו.

יפעת רווה: הוגש בג"צ מוצדק על-ידי עיריית תל-אביב על חוסר האכיפה, ועל כך שאנשים נכים בכיסאות גלגלים לא יכולים לעבור במקומות כאלה.

יפעת רווה: אם תשאיר את שיקול הדעת לנהגים, הם בקושי ישאירו מקום על המדרכה.

אברהם פורז: מה לעשות, נתקלתם באדם שלא רוצה לקחת את התקנות ורק להתעסק עם ה-100 או ה-250 שקל.

שלי וייל: אם אין ברכב הראשון שחונה על המדרכה מפגע רציני מפני שעדיין נשאר מספיק שטח, מה קורה אחר כך?

שלי וייל: אחרי רבע שעה מגיע רכב שני ואחר כך רכב שלישי, והנה פתאום ישנם ארבעה כלי רכב שחוסמים את המדרכה.

שלי וייל: האם כל אחד יקבל לפי זה תעריף אחר?

אברהם פורז: זה נדיר.

שלי וייל: לא נכון.

אברהם פורז: אני מדבר על מי שחסם סופית.

חוה ראובני: אבל איך אתה תדע מי בא אחרון או ראשון?

אברהם פורז: המקרה הזה שבו יש מדרכות ברוחב המדרכות של שאנז אליזה, כשחונים ארבעה כלי רכב על המדרכה והאחרון חוסם את המעבר להולכי רגל, קיים רק בשאנז אליזה.

אברהם פורז: איפה יש מדרכות כאלה בכלל בארץ?

אברהם פורז: יש מקומות שבהם המדרכה היא לפעמים מאד רחבה, ואז חונים צמוד לבית, אם אין חנויות, וזה לא מפריע לאף אחד.

אברהם פורז: אני מציע שתהיה התקנה הרגילה של חניה על המדרכה, ותקנה אחרת שיש בה כדי ליצור הפרעה של ממש להולכי רגל.

יפעת רווה: מכיוון שנתנו אולטימטום לעיריית תל-אביב לצורך - -

אברהם פורז: אז תתקנו את התקנה.

אברהם פורז: תקנות התעבורה הן באישור שר התחבורה.

אברהם פורז: אנחנו יוצאים להפסקה של רבע שעה.

אברהם פורז: הישיבה הופסקה בשעה 10:55

אברהם פורז: אני מחדש את הישיבה.

חוה ראובני: חבר הכנסת פורז, בהפסקה היה לנו זמן לחשוב עוד קצת על הנושא.

חוה ראובני: בדקנו האם אמנם נכונה צעקתו של חבר הכנסת, שמרגיש כמו חותמת גומי.

חוה ראובני: גילינו במבט מהיר ששינית משהו כמו רבע מהתקנות.

אברהם פורז: המחמאות האלה לא יעזרו לכם.

אברהם פורז: ..

חוה ראובני: אבל יש לנו הצעת פשרה.

אתי בנדלר: לדעתי, זו הצעת פשרה יפה.

חוה ראובני: הצעת הפשרה תחסוך לנו את הצורך לעכב את הצו הזה בעוד חודשים ולשנות את האיזון עם תוספת דרגה.

חוה ראובני: ההצעה שלנו אומרת כך: לאחד מספרים סידוריים 96 עם 94 ו-97 עם 95, לאמור שלא יהיה הבדל בין עצירה או חניה.

חוה ראובני: כל העצירות והחניות האסורות באזור שהוא לא קנס מוגדל יהיו בדרגה א' על סך 100 שקל.

חוה ראובני: על כל העצירות והחניות האסורות באזור קנס מוגדל יוטל קנס על סך 250 שקל, ובמקום ארבעה סעיפים יהיו לנו כאן רק שניים.

אתי בנדלר: אני מאד מאד תומכת בהצעה.

אתי בנדלר: ההנחה היא שבאזור קנס מוגדל אתה באמת גורם להפרעה בתנועה.

אברהם פורז: בסדר, זה מקובל עליי.

אברהם פורז: כדי לשחרר חניה אסורה במרכזי הערים, צריך להציב שוטרים ופקחים כגורם מרתיע, ולא לאפשר למכוניות לעמוד אפילו דקה במקום שהחניה בו אסורה.

אברהם פורז: אגב, זה קורה בנתב"ג.

רונן ישעיהו: לזה אין פתרון ולא יהיה בעתיד הנראה לעין.

רונן ישעיהו: אין לזה מספיק כוח אדם.

אברהם פורז: במקום אותו שוטר שעומד בכביש תל-אביב-ירושלים עם האקדח הזה, אפשר להוציא דחליל עם אקדח כדי להרתיע, ולהעמיד את אותו שוטר במרכז העיר ולכוון את התנועה.

אברהם פורז: תאמין לי שזה היה עושה שירות גדול יותר לציבור.

רונן ישעיהו: האם אתה רוצה שאני אקצין את הניסוח?

רונן ישעיהו: זאת לא בעיה כשהשוטר עומד עם האקדח, אלא כששלוש ניידות עומדות בצדי הכביש ושוטרים מחליפים חוויות.

רונן ישעיהו: זה מה שמציק לי.

לאה ורון: תחזרו למספר סידורי 98 – חניה על מדרכה.

אברהם פורז: אתם חייבים לפצל את התקנה הזאת לחניה על מדרכה פר סה, שבעיניי הקנס עליה צריך להיות 100 שקל, לבין חניה על מדרכה שמהווה גורם מפריע, ואתם תמצאו את הנוסח המתאים.

יפעת רווה: אנחנו נחזור עם זה לישיבה הבאה.

אברהם פורז: יש מקומות שהחניה על המדרכה לא מפריעה, אבל בגלל שטכנית הרכב באמת עמד על המדרכה, צריך לשלם קנס.

אברהם פורז: פעם ראיתי שרושמים דוחות חניה על מדרכה ברחוב אבן-גבירול בתל-אביב בקטע שמנורדאו צפונה.

אברהם פורז: יש שם כמה בניינים שיש להם קולונדה ואין חנויות.

אברהם פורז: הרכב עמד קילומטר משפת הכביש.

אברהם פורז: אני לא יודע מי רשם את הדוחות – אולי העירייה.

רונן ישעיהו: במקרים כאלה זאת העירייה.

אברהם פורז: אמרנו שאתם מפצלים את התקנה של חניה על המדרכה ל-100 שקל, ו-250 שקל כשהחניה מפריעה להולכי רגל.

אברהם פורז: מה זאת אומרת מקום לנכה – כיסא גלגלים?

אברהם פורז: האם לא מדובר בכל מקום ששמור לנכה?

חוה ראובני: תו הנכה המשולש הרגיל הוא תו שמתיר לחנות ב"איסורים", כאילו אין לו חניה מיועדת בכבישים.

חוה ראובני: יש תמרור כזה של חניה לנכה על כיסא גלגלים.

רונן ישעיהו: נכים נחלקים לשניים, לצורך זה.

רונן ישעיהו: קודם כל, בכל המקרים מדובר על נכי רגליים ולא על נכות אחרת, והם נחלקים בגדול לשניים: לנכים הכבדים שיש להם 100% נכות והם בדרך כלל גם יושבים בכיסא, והם מקבלים את התו עם כיסא הגלגלים.

רונן ישעיהו: הוראתו חמורה יותר, והקנס במקרה זה חמור יותר לגבי מי שחונה במקום חניה כזה.

רונן ישעיהו: הקבוצה השנייה של הנכים הם נכים בדרך כלל מ-60% ומטה.

רונן ישעיהו: מדובר באנשים שהולכים בעזרת מקל ויש להם רמות שונות של קושי.

רונן ישעיהו: הם מקבלים משולש.

רונן ישעיהו: הם לא מקבלים את תו הנכה הגדול, ובמקרה זה לא מוטל קנס על מי שחונה במקום כזה.

חוה ראובני: למעשה, הרשויות המקומיות מייעדות להם, על פי בקשה, מקומות חניה ספציפיים.

אברהם פורז: מה לגבי מקום חניה לנכה שכתוב בו: מקום שמור לרכב נכה מספר כך וכך?

חוה ראובני: לפי חוקי עזר עירוניים, העירייה נותנת הקצאה מיוחדת, ואז מדובר בהפרה של הסדר.

רונן ישעיהו: תקנות התעבורה מכירות רק בכיסא הגלגלים.

שולמית שמעון: אבל יש גם חוק חנייה לנכים - -

אברהם פורז: אני מבין, נותנים לנכה מקום חניה כמעט בכל מקום, ואפילו אם יפריע לתנועה.

שולמית שמעון: למעט הפרעה לתנועה, וזה רשום מפורשות בחוק הנכים.

חוה ראובני: הוא למשל יכול להחנות על המדרכה, אם הוא לא מפריע להולכי רגל.

יפעת רווה: יש שם קריטריונים מאד מאד ברורים, מתי נכה יכול לחרוג.

אברהם פורז: אני יודע למה הכוונה.

אברהם פורז: צריך לנהוג כך לגבי הנכים, מתוך הנחה שאין ABUSE.

אברהם פורז: אבל למה אין תקנת תעבורה, שאוסרת חנייה במקום חניה ששמור לרכב נכה?

שולמית שמעון: יש תקנת תעבורה.

אתי בנדלר: למעשה, חנית במקום אסור ללא חומרה מיוחדת.

אברהם פורז: אבל יש הבדל בין זה לבין הנכה שהקצו לו את המקום הזה כי הוא נכה והוא בא הביתה ותפסו לו את מקום החניה.

אברהם פורז: בעיניי, זה דבר חמור.

חוה ראובני: הדבר הזה כרגע לא מטופל בתקנות התעבורה.

אברהם פורז: למה?

אברהם פורז: מה קרה?

חוה ראובני: יש כל מיני דברים שמטופלים בתקנות התעבורה, ואולי לא היו צריכים להיות מטופלים.

רונן ישעיהו: מה לא מטופל?

אברהם פורז: זאת לא עבירה, אם מישהו חונה במקום חניה ששמור לנכה.

שולמית שמעון: לא, זאת בדרך כלל עבירה על חוק עזר עירוני, משום שגם העירייה הציבה תמרורים אפורים עם נקודות בתוכם.

שולמית שמעון: המשטרה לא מבצעת אכיפה, כי אלה תמרורים עירוניים.

אברהם פורז: למה?

שולמית שמעון: כי אלה לא תמרורים על פי פקודת התעבורה והתקנות שלה.

אברהם פורז: אז תתקנו את זה.

רונן ישעיהו: האם אתה רוצה לדעת את האמת שמאחורי הסיפור?

רונן ישעיהו: לצערנו, כמות הנכים אצלנו היא גדולה מאד.

רונן ישעיהו: נכי צה"ל ואחרים שמצבם קשה, קיבלו את התו עם כיסא הגלגלים וכל תשומת הלב מופנית לעזור להם.

רונן ישעיהו: ישנה הקבוצה השנייה שהם המתקשים בהליכה.

רונן ישעיהו: מדרך הטבע, כשהכמויות הן כל כך גדולות, אומרים לך במרכז הערים: אין מקומות.

רונן ישעיהו: כשאתה בא לנציגי ועדת התנועה העירונית, הם מתחילים לגמגם, כי אין להם מקומות.

רונן ישעיהו: מדרך הטבע מתחיל סינון, ובוחרים את המקרים הקשים.

אברהם פורז: משעה שכבר כתוב במקום חניה: המקום שמור לרכב נכה מספר כך וכך, לא אמורים להחנות שם, לא?

אברהם פורז: אבל כשהנכה הזה מגיע הביתה, הוא יכול שלא למצוא מקום חניה.

רונן ישעיהו: לכן אוכפים את זה באמצעות חוק העזר העירוני.

שלמה שביט: אבל הקנס הוא 70 שקל.

חוה ראובני: אישרנו עכשיו קנס על סך 100 שקלים.

אברהם פורז: למה שלא יהיה לזה הסדר בתקנות התעבורה?

רונן ישעיהו: יש הסדר.

אברהם פורז: לא, לגבי בחינת הכללים האלה.

רונן ישעיהו: אני שוב אומר לך שאי אפשר לטפל בכולם, ושאין במרכזי הערים מספיק מקומות חניה.

אברהם פורז: אני לא מתווכח אתך האם צריך להציב את התמרור או לא, והאם להקצות לנכה מסוים מקום חניה או לא, אלא אני מדבר על מה שקורה שעה שכבר ניתן לו המקום וכבר יש שלט.

רונן ישעיהו: אבל זה נעשה היום.

רונן ישעיהו: אם אני אחשוב שמישהו ראוי למקום חניה, יוצב שם תמרור עם כיסא גלגלים.

חוה ראובני: האכיפה על ידי פקחי המשטרה היא אותה אכיפה.

חוה ראובני: דרגות הקנס שהם נותנים הן אותן דרגות קנס.

חוה ראובני: ברגע שמדובר באדם שמבצע חניה אסורה לפי חוקי העזר, הוא יקבל את אותו קנס בדרגה א', וגם אם זה יהיה בתקנות התעבורה הוא יקבל את אותו קנס בדרגה א', כלומר: קנס על סך 100 שקלים.

חוה ראובני: פרקטית, זה לא משנה.

חוה ראובני: הרי המשטרה ממילא לא עוסקת בחניה במרכזי הערים.

רונן ישעיהו: אין מספיק מקומות חניה.

רונן ישעיהו: אתה יכול לשבת בוועדת התנועה העירונית – והיה לי הכבוד לשבת ברוב הוועדות – ולקבל 20-25 בקשות בישיבה, וכל הבקשות נוגעות לאותו ריבוע של מרכז העיר.

אברהם פורז: אבל אנחנו מדברים על דבר אחר, ואומרים שמשעה שהעירייה כבר הקצתה מקום חניה לנכה, שוטר לא יוכל לתת דוח לנהג אחר שיחנה במקום המיועד.

רונן ישעיהו: שוטר לא, אבל הפקח העירוני יכול.

חוה ראובני: זאת עבירה על חוק עזר.

חוה ראובני: בצו אנחנו דואגים לכך שלא יהיה מצב שאם שוטר מגיע תתקבל דרגת קנס אחת, ואם פקח מגיע תתקבל דרגת קנס אחרת.

אברהם פורז: אבל האם זה ברור שבמקומות החניה האלה הקנס לא יהיה 500 שקל?

חוה ראובני: אנחנו מציעים להטיל את הקנס של 500 שקל רק על מי שמחנה במקום חניה של נכים קשים, ועל מי שמחנה במקום חניה של הנכים הפחות קשים יוטל קנס של 100 שקל, כי מדובר באיסור חניה רגיל.

מוטי פלדמן: יש איזושהי תקנה שלא מאפשרת להחנות במקום שמיועד לרכב מסוים, והיום הקנס על עבירה כזאת הוא 190 שקל.

מוטי פלדמן: בדרך כלל מדובר במקומות חניה של שגרירויות וכיוצא בזה.

מוטי פלדמן: מדובר על חניה שסומנה כחניה לרכב מיוחד.

שולמית שמעון: מאיפה אתה "לוקח" את זה?

מוטי פלדמן: האם יש לכם פה חנ"א – חוברת נוסחי אישום עבירות תנועה?

שולמית שמעון: חנ"א זה נוסחי אישום.

מוטי פלדמן: שם אני זוכר איפה זה נמצא.

אברהם פורז: רבותיי, אני רוצה להגיד את דעתי.

אברהם פורז: לגבי מקום של נכה ששמור לו מקום חניה על ידי תמרור, זה בסדר שיוטל קנס של 500 שקל על מי שחונה במקום כזה.

אברהם פורז: לגבי מקומות חניה של נכים רגילים, צריכים להטיל קנס של 250 שקל.

אברהם פורז: אם זה רק בסמכות חוק עזר, צריך להיות ברור שזה סכום הקנס שם.

רונן ישעיהו: אבל איך אתה יכול להכריח את העיריות?

אברהם פורז: אז בואו נקבע תקנה, ובה יהיה כתוב:

אברהם פורז: מקום חניה שניתן כחניה לנכים - -

רונן ישעיהו: יכול להיות שמה שאתה עושה זה בסדר, אבל המשמעות של זה צריכה להיות ברורה.

רונן ישעיהו: אתה בעצם מאחד את כל סוגי הנכים למיניהם.

אברהם פורז: לא.

רונן ישעיהו: זאת המשמעות, ואתה גוזר גזירה שווה.

אברהם פורז: אתה אומר לי שיש הבדל בין מי שיש לו תמרור כיסא גלגלים לבין אחד שיש לו שלוש נקודות.

אברהם פורז: אתה יודע מה?

אברהם פורז: יש חניון בסופרמרקט, וליד הכניסה לסופרמרקט יש כמה מקומות חניה, שמסומן עליהם "חניה לנכים".

אברהם פורז: מה קורה אם אחנה שם?

רונן ישעיהו: לפי התקנות, רשאים לתת לך רפורט על חניה במקום של נכה.

אברהם פורז: האם הקנס יהיה על סך 500 שקל?

רונן ישעיהו: כן.

אברהם פורז: אז זה לא הגיוני.

רונן ישעיהו: בעיניי כן.

רונן ישעיהו: אי אפשר לגרום לבחור עם כיסא גלגלים להחנות בצד המרוחק של החניון ולגלגל את עצמו למעלית.

מוטי פלדמן: זה לא משנה, אפשר להשתמש במקרה של החניה הזאת כתמרור ד17, שאומר שהחניה מוגבלת לרכב מסוים.

רונן ישעיהו: אתה מערבב בין הדברים.

אברהם פורז: צריכה להיות תקנה או שצריך להיות תמרור - בשונה מכיסא הגלגלים לנכים הקשים - שמקום החניה שמור לנכה רגיל.

אברהם פורז: חניה במקום כזה צריכה להיחשב גם כעבירה של המדינה, מעבר לחוקי עזר.

אברהם פורז: צריכה להיות האחדה וצריך להיות אותו סכום של קנס בכל המדינה, כדי שלא ייווצר מצב שבכל רשות מקומית יוטל סכום שונה.

רונן ישעיהו: בפקודת התעבורה מסמיכים בצורה גורפת את הרשויות המקומיות לנהל את הסדרי החניה בעיר.

רונן ישעיהו: זאת מדיניות.

רונן ישעיהו: בין השאר הם קובעים את הקנסות, איפה משלמים, מה הסכום, וגם את הקצאת המקומות לנכים.

אברהם פורז: אבל למה ששוטר לא יוכל לרשום דוח כזה?

אברהם פורז: אם שוטר יגיע לסופרמרקט ויראה שחונים במקום חניה שמיועד לנכה, למה שלא יוכל לרשום דוח כזה?

רונן ישעיהו: הוא יכול לרשום דוח, למה שלא יוכל לרשום דוח?

אברהם פורז: כי זה לא הגיוני שבמקומות שיש בהם עשרה מקומות חניה לנכים, יהפכו את כל המקומות למקומות חניה שיש להם סימון של כיסא גלגלים.

רונן ישעיהו: זה עניין אחר.

רונן ישעיהו: זה שיקול הדעת של מי שעשה את זה.

אברהם פורז: צריך להיות הבדל בין שלוש נקודות לבין כיסא גלגלים.

רונן ישעיהו: אז קבענו הבדל.

שולמית שמעון: קיים הבדל.

שולמית שמעון: ההבדל קיים בחוק חניה לנכים, משום שגם החוק עצמו מתיר לנכים להחנות במקומות חניה שאסור להם להחנות.

שולמית שמעון: אני חושבת שמרוב הצפה של תמרורים, בסוף באמת לא יישארו מקומות חניה גם לנכים.

אברהם פורז: את מתווכחת אתי על דבר אחד, ואני אומר דבר אחר.

אברהם פורז: אני מדבר על מצב בו העירייה הציבה תמרור, ובו כתוב:

אברהם פורז: מקום זה שמור לרכב נכה מספר כך וכך – האם אנחנו נשאיר את העניין רק לעיריות, וכל עירייה תקבע איזה קנס שהיא רוצה?

רונן ישעיהו: מה רע בזה?

רונן ישעיהו: כל עירייה קובעת מה הקנס על חניה רגילה וקובעת איפה תהיה החניה, כמה פקחים יהיו, ובאיזה שעות מדובר.

אברהם פורז: האם מגיעים לפה נציגי כל העיריות?

יפעת רווה: כשהופכים את זה לעבירת קנס, זה מגיע לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אברהם פורז: כל עירייה לחוד?

יפעת רווה: כל עירייה לחוד.

אברהם פורז: האם ועדת החוקה, חוק ומשפט מאשרת זאת לכל עירייה לחוד?

רונן ישעיהו: כן, כל חוק עזר הוא עצמאי.

לאה ורון: קבעו את זה בין הוועדות, כדי שאף פעם לא תהיה התאמה בין הרשויות לבין משרד התחבורה.

רונן ישעיהו: יש בזה הגיון, מפני שלא יכול להיות שהמחירים בקריית שמונה יהיו כמו בבת-ים, זה לא אותו דבר.

אברהם פורז: רבותיי, אני נכנע לכם, אבל אני חושב שהקנס על חניה רגילה במקום ששמור לנכה צריך להיות 250 שקל ולא 100 שקל, ועכשיו תעשו מה שאתם רוצים.

לאה ורון: בכל אופן, פה אושר הקנס של 500 שקל.

אברהם פורז: מה זה חניית אוטובוס בדרך?

שולמית שמעון: "לא יעמיד אדם ולא יחנה אוטובוס המיועד להסיע עשרים נוסעים או יותר בדרך, אף במקום שבו מותר להעמיד רכב או להחנותו, אלא אם תמרור מורה אחרת.

שולמית שמעון: "

אברהם פורז: בסדר – מוסכם על קנס על סך 250 שקל.

אברהם פורז: האם אותו דבר חל לגבי חניית רכב מעל 10 טון?

רונן ישעיהו: זה אותו הגיון.

אברהם פורז: אם כך, לגבי חניית רכב מעל 10 טון מאושר קנס על סך 250 שקל.

אברהם פורז: מה לגבי חניית רכב לא בשימוש/למכירה?

אברהם פורז: האם אסור להעמיד בכביש רכב שלא בשימוש?

יפעת רווה: "לא יחנה ולא יעמיד אדם בדרך רכב המוצע למכירה או רכב שרשיונו פקע.

יפעת רווה: "

אברהם פורז: אני רואה הרבה מכוניות שיש בהן שלט, ובו כתוב "למכירה".

אברהם פורז: האם זאת עבירה?

חוה ראובני: פורמלית, מותר לנסוע עם שלט כזה, אבל אתה צריך להוריד אותו כשאתה חונה.

חוה ראובני: לא כתוב כאן "לא ייסע", אלא "לא יחנה".

אברהם פורז: קודם כל תתקנו את התקנה.

רונן ישעיהו: תיקנו.

רונן ישעיהו: לפני חצי שנה קיימנו דיון בעניין.

אברהם פורז: בינתיים נקבע קנס על סך 100 שקל.

רונן ישעיהו: הגיוני.

אברהם פורז: אגב, כולם עושים את זה, מה רע בזה?

רונן ישעיהו: התקנה תוקנה, על מנת שהיא תחול על סוחרי רכב ולא על איש פרטי.

אברהם פורז: קנס על סך 100 שקל זה מספיק.

אברהם פורז: מה לגבי אבטחת רכב חונה?

אתי בנדלר: שולמית שמעון, תקראי את התקנה, כי היא כוללת הרבה תקנות משנה והרבה איסורים.

שולמית שמעון: "(א) לא יחנה ולא יעמיד אדם רכב אלא לאחר שנקט באמצעי הזהירות הדרושים כדי להבטיח שהרכב לא יזוז ולא ינוע בהעדר נהג.

שולמית שמעון: (ב) לא יחנה ולא יעמיד אדם רכב בלי השגחה אלא לאחר שהופסקה פעולת המנוע ומנגנון ההדלקה, הוצא מפתח ההצתה והופעלו הבלמים המיועדים לבלימת קבע.

שולמית שמעון: " (ב)(1) על אף האמור בתקנה משנה (ב), מי שמפעיל מנוף או כל כלי אחר המחובר לרכב ומופעל רק באמצעות מנוף, רשאי שלא להפסיק את פעולת המנוע וכו'.

שולמית שמעון: "(ג) נוהג רכב לא יעמידנו, לא יחנהו ולא ישאירנו עומד בדרך בעלת שיפוע, אלא לאחר שבלם את גלגליו כראוי; היה רכב מנועי במורד – יטה הנוהג את הגלגלים הקדמיים לאבן השפה או לשפת הכביש הקרובה אליו וישלב אותו בהילוך אחורי, ואם היה בעליה – יטה את הגלגלים הקדמיים לעבר הכביש כשיש בו אבני שפה, או לשפת הכביש אם אין בו אבני שפה, וישלב אותו בהילוך קדמי; ברכב בעל הילוכים אוטומטיים, ישלב הנוהג את הילוך החניה.

שולמית שמעון: (ד) רכב שחובה לשאת בו נעלי ביטחון שהועמד או הוחנה בדרך משופעת יציב, נהגו גם את נעלי הביטחון מתחת לגלגלים האחוריים.

שולמית שמעון: " כל זאת כדי למנוע תזוזה של הרכב.

אברהם פורז: קנס של 250 שקל מספיק.

אברהם פורז: אגב, זו בכלל לא עבירה שקיימת.

אברהם פורז: אף פעם לא תגלי את העבירה, אלא רק אחרי שהמכונית תתחיל להתדרדר.

אברהם פורז: איך שוטר יידע על קיום העבירה?

שולמית שמעון: כשהרכב מונע, למשל, והנהג עוזב את הרכב.

אברהם פורז: כשאני נוסע עם אשתי ואני נוהג והיא לידי, אם אני פתאום מרגיש עייפות ומציע לה להתחלף אתי בנהיגה, האם את חושבת שאני מכבה את המנוע, מוציא את המפתח, יוצא מצד שני ומבטיח שהיא תיכנס?

אברהם פורז: אני חושב שקנס של 250 שקל מספיק.

יצחק גאגולה: מה המדד של הקנסות היום?

יצחק גאגולה: איך אתה קובע 250 שקל או 300 שקל?

אתי בנדלר: במקום הרבה מאד דרגות שהיו עד עכשיו, אושרו בסך הכל חמש דרגות של חניה, כאשר הדרגה הנמוכה ביותר היא 100 ואחריה 250 שקל.

אברהם פורז: מספר סידורי 104 – אני מבין שמותרת חנייה סמוך לשפת הכביש עד למרחק של 40 סנטימטר.

אברהם פורז: קנס על סך 100 שקל זה בסדר גמור.

חוה ראובני: אגב, זו העבירה היחידה שהקנס עליה היה גם בסיבוב הקודם בדרגה א'.

אברהם פורז: ולמרות הכל הקנס היה 40 שקל.

אתי בנדלר: למרות שהעבירה הזאת כוללת עוד כל מיני אלמנטים.

אתי בנדלר: לגבי נהגים שלא יודעים להחנות את הרכב בצורה ישרה, זו גם עבירה.

אברהם פורז: חניית רכב חומרים מסוכנים באזור מגורים.

אברהם פורז: קנס על סך 250 שקל זה בסדר.

אברהם פורז: מה זה אומר נסיעה בתוך הרכב?

חוה ראובני: לא לנסוע עם הראש בחוץ.

חוה ראובני: חובה לנסוע כשכל הגוף בתוך הרכב.

אתי בנדלר: "(א) לא ייסע אדם ברכב – פרט לאופנוע, תלת אופנוע, אופניים או תלת-אופן – והנוהג בו לא יניח לאדם לנסוע בו, אלא כשגופו כולו בפנים הרכב ובמצב המבטיח את שלומו.

אתי בנדלר: (ב) הנוהג רכב לא יסיע אותו ולא ימשיך בהסעתו, אלא אם דלתותיו סגורות וננקטו כל שאר אמצעי הזהירות להבטחת שלומו של נוסע ושל כל אדם הנמצא בסמוך לרכב.

אתי בנדלר: "

חוה ראובני: יושב ראש הוועדה הרי מאד דואג לבעלי החיים, אז אני מניחה שהאיסור הזה חל גם עליהם.

יפעת רווה: כתוב פה "לא יניח לאדם לנסוע בו".

אתי בנדלר: אבל תקנת משנה (ב) מדברת על נוסע, לאו דווקא על אדם.

אברהם פורז: בעקרון, האם זאת עבירה אם אני שם יד על החלון?

יפעת רווה: עקרונית כן, כי זה מסוכן.

חוה ראובני: הבעיה היא עם הילדים שקופצים מהחלון בטיולים ובהסעות.

שמעון ולנסקי: אני רוצה להעיר לגבי הנושא של חניית רכב המוביל חומרים מסוכנים.

שמעון ולנסקי: אנחנו מייחסים אותה חשיבות וקובעים את אותו סכום קנס, ולדעתי זה בכלל לא ריאלי.

שמעון ולנסקי: חונות היום מכליות דלק עם חומרים מסוכנים ומכלי גז ליד בתים.

שמעון ולנסקי: אני חושב שסכום הקנס צריך להיות 500 שקל לפחות.

יפעת רווה: זאת הצעה של הממשלה.

שמעון ולנסקי: אני יודע שזאת הצעה של הממשלה.

אברהם פורז: עזוב.

אברהם פורז: אנחנו עוברים לבטיחות בפתיחת דלתות רכב.

יפעת רווה: "(א) לא יפתח אדם את דלתו של רכב אלא לאחר שנקט כל אמצעי הזהירות הדרושים להבטחת שלומם של עוברי דרך.

יפעת רווה: "

אברהם פורז: בעיניי, צריך לתת דוחות על דבר כזה.

רונן ישעיהו: זה מסובך להוכיח את העבירה.

יפעת רווה: "(ב) לא יפתח אדם את דלתו של רכב ולא יניח הנוהג בו לפתוח את דלתו, כל עוד הרכב נע.

יפעת רווה: "

אברהם פורז: בסדר, קנס של 250 שקל הוא סביר.

אברהם פורז: אנחנו עוברים לדון בעלייה וירידה מהרכב.

יפעת רווה: "לא יעלה לרכב אדם, למעט הנוהג, ולא ירד ממנו...

יפעת רווה: אלא – כשהרכב עומד; מצדו הימני של הרכב כשהוא עומד בצד ימין של הדרך; מצדו השמאלי של הרכב כשהוא עומד כדין מצד שמאל של הדרך; אולם מי שיושב לצד הנהג רשאי לצאת מצדו הימני של הרכב, לאחר שנקט באמצעי הזהירות הדרושים; במקום המיועד לעלייה ולירידה, אם יש ברכב מקום כזה.

יפעת רווה: "

אברהם פורז: האם מי שיושב מאחוריי יכול לצאת מהדלת שמאחוריי?

יפעת רווה: אם אתה חונה בצד ימין – לא.

חוה ראובני: כל אחד צריך לצאת מהצד של המדרכה, והחריג היחיד הוא שאם אתה חונה בצד שמאל, מי שיושב ליד הנהג לא צריך לטפס מעל להגה.

אברהם פורז: אבל האם הנהג עצמו יכול לצאת מהדלת שלו?

שולמית שמעון: זה לא מתייחס לנהג.

חוה ראובני: "למעט הנוהג".

אברהם פורז: קנס על סך 100 שקל מספיק.

אברהם פורז: מה לגבי הסעה לצד הנהג?

יפעת רווה: "(א) נוהג רכב מנועי המסיע לצדו אדם אחר, לא יסיענו אלא לצדו הימני אם ההגה הוא שמאלי, או לצדו השמאלי אם ההגה הוא ימני, ולא יסיע לצדו יותר מאדם אחד, אלא בהיתר מטעם רשות הרישוי ובהתאם לתנאי ההיתר.

יפעת רווה: "

חוה ראובני: לגבי המשפט "או לצדו השמאלי אם ההגה הוא ימני", יכול תייר להיכנס לארץ עם רכב כזה.

יפעת רווה: "(ב) רשות הרישוי רשאית לתת היתר להסעת שני נוסעים על גבי טרקטור, מלבד הנהג, ובלבד שיותקנו מקומות ישיבה בצורה המבטיחה את שלום הנוסעים, בהתאם לתנאי ההיתר.

יפעת רווה: "

אברהם פורז: במילים אחרות, במקרה בו מכונית מיועדת לשני נוסעים מקדימה ויש נוסע נוסף, אתם רוצים להטיל קנס על סך 500 שקל.

אברהם פורז: זה קצת מוגזם, 250 שקל זה מספיק.

אברהם פורז: תקנה 83 - אי התקנת שלט "ילדים" ואי הסרת שלט "ילדים".

אברהם פורז: קנס של 500 שקל בגלל זה?

אברהם פורז: 100 שקל מספיק.

שולמית שמעון: לשתי העבירות?

אברהם פורז: כן, מה קרה?

מוטי פלדמן: מה זה מפריע אם לא הוסר השלט "ילדים"?

אברהם פורז: אין לזה שום משמעות.

אברהם פורז: אני מבין שבארצות-הברית יש BUS SCHOOL והוא עוצר בתחנה ואסור לעקוף אותו.

אברהם פורז: האם לאוטובוס שיוצא מתחנה ורוצה להשתלב חזרה בתנועה יש זכות קדימה?

רונן ישעיהו: לא.

אברהם פורז: למה אתם לא מתקינים תקנה כזאת?

רונן ישעיהו: מפני שאין שום סיכוי שמישהו ייתן לו זכות קדימה.

אברהם פורז: זאת לא תשובה.

רונן ישעיהו: אני לא יכול להתקין תקנות שאין שום סיכוי שיבצעו אותן בשטח.

רונן ישעיהו: אני רק יוצר קונפליקט.

אברהם פורז: יש פה שתי בעיות מצטלבות, שאת שתיהן אפשר לפתור.

אברהם פורז: מאחר שלאוטובוס אין זכות קדימה ביציאה, הוא בכלל לא נכנס לתחנה.

אברהם פורז: פעמים רבות הוא פשוט נשאר בנתיב המרכזי וחוסם את כל התנועה.

אתי בנדלר: על זה קיים איסור, ואת זה לא אוכפים.

אברהם פורז: אני גם יכול להבין את נהג האוטובוס, כי אם הוא נכנס לתחנה, הוא לא ייצא ממנה.

אברהם פורז: מצד אחד, אם הוא לא נכנס לתחנה זו עבירה, ומצד שני צריך לתת לו זכות קדימה ולאפשר לו להשתלב בתנועה, כאשר הוא מאותת ביציאה מהתחנה.

רונן ישעיהו: אבל זה לא יכול להיות, מפני שאם אני נמצא במהירויות מסוימות – בעיקר במהירויות הגבוהות – אני צריך מרחקי תגובה של 150 מטר, ומה אם אני נמצא 30 מטר לפניו והוא התחיל לאותת?

אברהם פורז: ואם אתה מגלה מעבר חצייה, איך אתה עוצר?

רונן ישעיהו: עובדה היא שלא עוצרים, כי יש תאונות במעברי חציה.

אברהם פורז: אני טוען דבר מאד פשוט - ואתה יודע שאני צודק – שצריך לתת לאוטובוס שיוצא מתחנה זכות קדימה כשהוא מאותת.

אברהם פורז: אם אתה רואה אוטובוס מאותת, אתה צריך לעצור ולתת לו להשתלב בתנועה.

מוטי פלדמן: אבל מתי הוא מתחיל לאותת?

מוטי פלדמן: כשהוא נכנס לתחנה, הוא מתחיל לאותת שהוא יוצא.

אברהם פורז: מאחר שלא נותנים לנהג אוטובוס להשתלב בתנועה, הוא גם לא נכנס לתחנה אלא נשאר באמצע הכביש.

רונן ישעיהו: כמי שמוביל מדיניות של בטיחות בתחבורה הציבורית, העניין הזה מאד קוסם לנו.

רונן ישעיהו: יותר ממך אני רוצה לתת לנהג האוטובוס את הכבוד ואת העדיפות, אבל זה בלתי אפשרי פיסיקלית, מפני שאין אפשרות לחייב מישהו שנוסע במהירות של 60, 70, 80 ו-90 קמ"ש לתת לו זכות קדימה.

אברהם פורז: אני מדבר רק על דרך עירונית.

רונן ישעיהו: בדרך עירונית הוא לא צריך את זה.

רונן ישעיהו: הוא צריך את זה במהירויות הגבוהות.

אברהם פורז: לא נותנים לו להשתלב בתנועה.

רונן ישעיהו: בדרך עירונית אין שום בעיה.

רונן ישעיהו: הוא תמיד יותר גדול ויותר חזק מכולם.

אברהם פורז: זה לא נכון, כי בחלק מהמקרים לא נותנים לו להשתלב.

אברהם פורז: גם נהג האוטובוס לא רוצה להיות מעורב בתאונה, מה אכפת לך?

רונן ישעיהו: מה זאת אומרת מה אכפת לי?

רונן ישעיהו: ייכנסו בו.

רונן ישעיהו: הוא אמור לעצור במרחק שהוא קצר מזמן תגובה ועצירה, דבר בלתי אפשרי.

אברהם פורז: למה בארצות-הברית זה אפשרי שיהיה BUS SCHOOL שמוריד את התלמידים, ואז נדלקים אורות האוטובוס, כולם עוצרים ואיש לא עוקף אותו?

אברהם פורז: למה שם זה אפשרי?

אברהם פורז: האם גנטית הם אחרים?

רונן ישעיהו: השוני הוא ברמת הציות ובמשמעת.

אברהם פורז: אז בואו נחנך את העם.

רונן ישעיהו: אני לא אעשה ניסויים על חשבון מישהו.

רונן ישעיהו: אין לי אומץ לעשות ניסוי שאני יודע את התוצאה שלו, ושיהיו X, Y, או Z נפגעים.

אברהם פורז: איזה נפגעים, אם אתה מחליט שלאוטובוס יש זכות קדימה?

אברהם פורז: במקרה הגרוע ביותר לא יתנו לו זכות קדימה.

רונן ישעיהו: אני יכול להחליט דברים רבים, אבל השאלה היא האם יש לזה ישימות פיסיקלית בשטח, כך שיהיה שילוב של הרצון לציית ושל היכולת של רכב לעצור בזמן שהוא פחות מזמן התגובה.

אברהם פורז: אני רואה לא פעם שלא נותנים לאוטובוס להשתלב בתנועה.

אברהם פורז: בואו קודם כל נקבע את הנורמה הזאת.

רונן ישעיהו: לא יכול להיות שאוטובוס ייצא מהתחנה כאשר זכות הקדימה היא שלו ויתעלם ממה שקורה.

רונן ישעיהו: לא יכול להיות שיהיה 15 מטר מאחוריו מישהו שאמור לתת לו זכות קדימה, ופיסיקלית הוא לא יכול לתת לו זכות קדימה.

רונן ישעיהו: אז מה הוא יעשה?

רונן ישעיהו: או שהוא ייכנס בו, או שהוא ייכנס ב"שכן" שלו.

רונן ישעיהו: אני לא יכול ליצור מצב כזה רק בגלל שהוא נשמע נחמד ברמת הניסוח.

אברהם פורז: אבל גם נהג האוטובוס יודע - -

רונן ישעיהו: מה הוא יודע?

רונן ישעיהו: אם הוא יודע שזכות הקדימה היא שלו, הוא יפרוץ.

רונן ישעיהו: למה קיימת זכות קדימה?

רונן ישעיהו: כדי שימתין?

רונן ישעיהו: לא, גם היום הוא ממתין.

רונן ישעיהו: אם אתן לו זכות קדימה, זה כדי שלא ימתין.

רונן ישעיהו: אם אני מאפשר לו לצפצף על כולם, זאת תהיה התוצאה.

רונן ישעיהו: הפיסיקה לא מאפשרת את המצב.

רונן ישעיהו: שאלת לגבי ארצות-הברית.

רונן ישעיהו: בארצות-הברית לא עושים את זה בכל מקום, אלא בשכונות מגורים שם המהירות מוגבלת מראש ל-30 קמ"ש, אבל כאשר מדובר בכביש שנוסעים בו 70 קמ"ש ומעלה, אתה לא מסוגל לעשות זאת.

רונן ישעיהו: זה אפילו לא עניין של רצון טוב.

רונן ישעיהו: דרך אגב, זכות קדימה לאוטובוס ביציאה מתחנה לא קיימת בשום מקום בעולם, אפילו לא בארצות-הברית בקווי שירות, אלא רק ב-BUS SCHOOLS, כאשר הם נמצאים בתוך שכונת המגורים.

אברהם פורז: אבל נהגי האוטובוסים לא נכנסים לתחנות.

רונן ישעיהו: אז הם לא נכנסים לתחנות.

רונן ישעיהו: אני מוכן לסבול את זה.

אברהם פורז: למה שכל פעם התנועה תתעכב, עד שכל הנוסעים ירדו?

רונן ישעיהו: האם אתה מעדיף שהאוטובוס ייצא מהתחנה, והרכב שאחריו ייכנס בו?

רונן ישעיהו: ה-TRADE-OFF הוא מאד ברור ומאד אכזרי.

רונן ישעיהו: אי אפשר לעשות חשבון כזה – אני לא יכול.

רונן ישעיהו: אני בטוח שהרכב שנוסע אחרי האוטובוס ייכנס בו.

אברהם פורז: רק בתוך העיר.

רונן ישעיהו: אבל נהג האוטובוס לא צריך זכות קדימה בעיר.

אברהם פורז: לפעמים כל התנועה פקוקה וגם לא נותנים לו להשתלב בתנועה.

רונן ישעיהו: אז מה זה יעזור לו?

רונן ישעיהו: גם ככה הוא לא יכול להשתלב.

אברהם פורז: יש מצבים שבהם כל הנהגים נוסעים 10-15 קמ"ש, אבל לא נותנים לנהג האוטובוס להיכנס.

רונן ישעיהו: אף זכות קדימה לא פותחת פקק.

רונן ישעיהו: זה מזכיר לי את הוויכוחים שאני שומע לפעמים בעיריות, כאשר אומרים לי: הוא לא נתן זכות קדימה, אז בואו נציב פה תמרור עצור, כי לא רואים דבר בצומת.

רונן ישעיהו: האם אחרי שתציב תמרור עצור יהיה שדה ראייה בצומת?

רונן ישעיהו: אומרים לי: לא, אבל שיהיה, כדי שלא יגידו שאני אשם.

רונן ישעיהו: אז אני שואל: האם הבעיה זה אתה, או התאונה?

רונן ישעיהו: אז מתחיל הגמגום, ויש סבב של שאלות טיפשיות כאלה.

אברהם פורז: מה לא לעשות אני כבר יודע.

אברהם פורז: עכשיו תגיד לי מה אפשר לעשות כדי להקל על אוטובוס לצאת מחניה.

רונן ישעיהו: נת"צים.

רונן ישעיהו: בשבוע שעבר ניסיתי לשכנע אותך להגדיל את הקנס על נסיעה בנת"צ, ואתה לא הסכמת – בסדר, אבל אין הרבה אמצעים מעבר לנימוס.

אברהם פורז: איך עושים את זה?

רונן ישעיהו: אני כבר קיטרתי לך הבוקר שאני לא יודע איך.

רונן ישעיהו: כל התחום הזה הוא אחד התחומים הכי כפויי טובה, כי אתה יודע בדיוק איפה התרחשה התאונה ומי נפגע בה, אבל לעולם לא תדע איזה תאונות מנעת ומי לא נפגע כתוצאה ממה שעשית, ולכן כשאני עומד בסיטואציה כזאת ששואלים מה עשית ומה לא עשית, אין לי שום אפשרות להוכיח מה עשיתי.

רונן ישעיהו: אני כן אמור לעמוד פנים אל פנים מול אותם דברים שבכל זאת קרו, ואין הצלחה במאה אחוז.

אברהם פורז: בואו נתקדם הלאה – מה זה התקני ריסון לילדים.

שמעון ולנסקי: כיסא בטיחות.

אברהם פורז: האם מוטל קנס על מי שנוסע עם ילד בלי כיסא בטיחות?

יפעת רווה: "לא יסיע אדם במושב הקדמי של רכב מנועי ילד שטרם מלאו לו 14 שנים אלא אם כן הילד רתום בהתקן ריסון המתאים לגילו או למשקלו.

יפעת רווה: "

שולמית שמעון: התקן ריסון שווה גם לחגורת בטיחות.

שולמית שמעון: אחד מהתקני הריסון זה חגורת בטיחות.

לאה ורון: כלומר, זה איסור נסיעה של ילד מתחת לגיל 14 במושב הקדמי?

שולמית שמעון: כן.

שולמית שמעון: שנית, מדובר על ילד מתחת לגיל ארבע במושב האחורי בלי התקן ריסון.

אברהם פורז: בסדר, הקנס על עבירה כזאת יהיה רק 100 שקל.

אברהם פורז: אם הורים רוצים לסכן את הילדים, שיסכנו אותם.

חוה ראובני: אני חושבת שהמדינה צריכה להגן על הילדים.

אברהם פורז: תסלחי לי, עם כל הכבוד, תחנכו את ההורים שזה מסוכן לילד ושההורים ידאגו להם.

חוה ראובני: יש הורים שנוסעים גם אם הילד עומד לידם.

חוה ראובני: אני כבר ראיתי אדם נוהג עם הילד על הברכיים שלו.

אברהם פורז: יש גם הורים שנותנים לילד שלהם לשתות פרתיון.

אברהם פורז: זאת לא בעיה שלכם.

אברהם פורז: צריך לחנך את ההורים שזה מסוכן לילד שלהם, ושזה לא מסוכן לציבור הכללי.

אברהם פורז: אם אדם רוצה לסכן את הילד שלו, שיסכן אותו.

אברהם פורז: הקנס לא ירתיע את המבוגרים מלבצע את העבירה הזאת.

חוה ראובני: אני חושבת שצריך לעשות הבחנה בין להגיד למבוגר "אתה בחרת לעשות זאת לעצמך", לעומת להגיד לו "אתה בחרת לעשות זאת לילדך".

חוה ראובני: אני חושבת שלמדינה יש אחריות על הילדים, כי הם לא יכולים להגן על עצמם.

אברהם פורז: מה שירתיע זה לא העונש.

אתי בנדלר: מה הקנס שאושר על אי חגירת חגורה?

שולמית שמעון: זה אותו הדבר, כי אם הילד הוא בגיל 14 או 15 ואין עליו חגורת בטיחות, לדעתי ההתייחסות צריכה להיות זהה, וקנס של 100 שקל הוא נמוך מאד.

שולמית שמעון: אתה משדר כאן מסר, שאתה בעצם אומר לנסוע בלי חגורות בטיחות.

שולמית שמעון: כשאנחנו מדברים על קנס של 100 שקל, אנחנו מדברים על עבירות טכניות, כמו העבירה שלא שמו שלט בחוץ.

יפעת רווה: הקנס צריך להיות גבוה מהקנס שמוטל על מבוגרים, כי לגבי מבוגרים אפשר להגיד שאנחנו לא רוצים להיות פטרנליסטים לחיים של אחרים, אבל אם מדובר בהורים שהם לא מספיק אחראים לילדיהם, שלפחות ישלמו.

אברהם פורז: אני לא מאמין שזה מה שירתיע.

יפעת רווה: אם פעם אחת הם ישלמו, זה ירתיע.

אברהם פורז: בסדר, שכנעתם אותי להשאיר את הקנס על סך 250 שקל.

אברהם פורז: האם הכוונה בחובת חגורות בטיחות היא לסכום קנס זהה גם על אי חגירה מקדימה וגם מאחורה?

שולמית שמעון: נכון.

אברהם פורז: זה נראה לי קנס מוגזם של 250 שקל על אי חגירת חגורת בטיחות במושב האחורי.

אברהם פורז: האם גם בעיר יש חובת חגורת בטיחות במושב האחורי?

יפעת רווה: כן, רק שקשה יותר לאכוף אותה.

שולמית שמעון: חובת החגורות היא אבסולוטית כיום, מלבד ברכבים הישנים מאד.

אתי בנדלר: הבעיה היא שמה שמאד מטריד אותי בנושא של חגורות בטיחות זה, שבנוסף לכך שמטילים קנס על מי שאיננו חוגר חגורת בטיחות, מטילים חובה או קנס גם על הנהג להיות אחראי לכל הנוסעים האחרים, גם אם הם בגירים.

אברהם פורז: אנחנו נקבע קנס של 250 שקל על חגירת חגורת בטיחות במושבים הקדמיים, ובמושבים האחוריים – 100 שקל.

אתי בנדלר: והאם אתה משאיר את האחריות שתחול גם על הנהג לגבי מי שיושב לצדו, גם אם הוא בגיר?

אברהם פורז: כן, למעט מונית.

אברהם פורז: אפשר להוריד מהרכב את מי שלא מסכים לחגור חגורת בטיחות.

אברהם פורז: מה זה מספר נוסעים?

שולמית שמעון: תקנה 84 מציינת לגבי כל סוגי הרכב את כמות הנוסעים ברכב.

אברהם פורז: למשל שבמושב האחורי מסיעים שלושה נוסעים?

שולמית שמעון: לא כתובה הגבלה על מספר הנוסעים ברכב פרטי.

אברהם פורז: בטח שכתובה.

חוה ראובני: לא, זה כתוב בביטוח שלך.

שולמית שמעון: מספר הנוסעים במושב הקדמי רשום לך, אבל לא במושב האחורי.

אברהם פורז: האם מספר הנוסעים רשום ברשיון הרכב?

חוה ראובני: לא, רק מספר הנוסעים ליד הנהג.

חוה ראובני: הכלל הוא רק כמספר המקומות ברכב.

אברהם פורז: האם זאת שאלת ביטוח?

חוה ראובני: כן.

שולמית שמעון: חובת החגירה היא בהתאם לכמות החגורות.

חוה ראובני: אני אגיד לך מה אני עושה באופן אישי, מכיוון שאני נוסעת עם ארבעה ילדים במושב האחורי.

חוה ראובני: אני חוגרת שני ילדים בחגורה אחת, בחגורת כתפיים.

אברהם פורז: האם זה מותר?

חוה ראובני: זה לא אסור, וכולם יושבים על הספסל.

חוה ראובני: חובת החגירה היא כמספר החגורות, ומספר הנוסעים כמספר המקומות.

חוה ראובני: כמה שמצליחים לשבת על הספסל, זה בסדר.

אברהם פורז: אם כך, צריך לרשום רק את מספר הנוסעים במושב הקדמי.

שולמית שמעון: לא, יש סוגי רכב שרשום לגביהם מפורשות - -

אברהם פורז: בסדר, אז נקבע קנס על סך 250 שקל.

אברהם פורז: מה זה הכשרה להסעת קבוצת ילדים?

שולמית שמעון: בתקנה 84(ה) נרשם: "ברכב כאמור בתקנות משנה (ב) ו-(ג) ובאוטובוס כשאינו מסיע נוסעים בקו שירות, לא יסיע אדם קבוצת ילדים שגילם עד 14 שנים, המונה 9 ילדים או יותר...

שולמית שמעון: אך לא למעלה ממספר הנוסעים הנקוב בתקנות המשנה האמורות, אלא אם כן בידו היתר מאת רשות הרישוי להסעת קבוצה, לאחר שסיים בהצלחה השתלמות למסיעי ילדים שאישרה רשות הרישוי.

שולמית שמעון: "

אברהם פורז: בסדר, קנס על סך 250 שקל זה מספיק.

אברהם פורז: מה זה תנאי הסעה בשכר?

שולמית שמעון: כאן אנחנו מדברים על נושא מאד מאד כאוב של הסעת נוסעים בשכר.

שולמית שמעון: התקנה אומרת: "לא יסיע אדם ולא ירשה לאחר להסיע נוסעים בשכר או בתמורה אחרת אלא אם כן הוא מסוג המצוין בטור המצוין בטור א' להלן ובתנאים המצוינים לצדו בטור ב'".

אברהם פורז: האם זאת מלחמה בחאפרים?

שולמית שמעון: בדיוק, וזו מלחמה מאד מאד קשה.

יפעת רווה: וכלכלית.

שולמית שמעון: משרד התחבורה העמיד אפילו תקציב למשטרת התנועה לצורך המלחמה הכלכלית הזאת, כדי לאכוף את הנושא הזה.

שולמית שמעון: זו בעיה מאד מאד כאובה.

שולמית שמעון: כשאנחנו הגענו לוועדת החוקה, חוק ומשפט כדי לדבר על כל הנושא הזה של ההיסעים והחאפרים, שאלו אותנו מה ההצעה שלנו בדרגות הקנס האלה, ואנחנו אמרנו להם 1,000 שקלים, והמשכנו אליכם.

אברהם פורז: אבל, לדעתי, זה כולל גם מונית שלא צמודה לאזור, לא?

שולמית שמעון: לא, בשום פנים ואופן לא.

שולמית שמעון: מדובר בהסעה בשכר - -

אברהם פורז: זאת אומרת שזאת מונית פיראטית - -

חוה ראובני: ואז אין למשל ביטוח ואין קצין בטיחות.

אברהם פורז: בסדר, הקנס אושר.

אברהם פורז: מה זה אופן הטענת מטען?

יפעת רווה: בתקנה 85(א)(1) כתוב:

יפעת רווה: לא יוביל אדם מטען ברכב או עליו, ובעל רכב או מי שהשליטה עליו לא יניח ולא ירשה להוביל מטען ברכב או עליו אלא אם כן מבנה הרכב, על כל חלקיו ואבזריו - -

אברהם פורז: בסדר, קנס על סך 250 שקל זה בסדר.

אברהם פורז: אנחנו עוברים לגובה מטען מקסימלי.

שולמית שמעון: בתקנה 85(א)(2) רשומים סוגי רכב ממשקל מסוים וגובהם, לדוגמה: "שגבהו מפני הדרך ועד הנקודה הגבוהה ביותר של המטען אינו עולה על – 2.50 מטר – ברכב שמשקלו הכולל המותר עד 1500 ק"ג".

שולמית שמעון: מדובר במרכז הכובד ובבטיחות של הרכב, דבר המשפיע על יציבות הרכב, ולכן הקנס עלה ל-500 שקל.

אברהם פורז: לא תמיד.

שולמית שמעון: זה מאד משפיע.

אברהם פורז: לפעמים מדובר בקרטונים.

שמעון ולנסקי: לעתים מובילים חבילות חציר, שמעלות את מרכז הכובד של הרכב.

שמעון ולנסקי: משקלן מועט, אבל הרכב יכול להתהפך.

אברהם פורז: מה לגבי אי הסתרה על ידי מטען?

שולמית שמעון: הסיבה היא בדרך כלל חסימת שדה ראייה.

שולמית שמעון: כתוב: שהמטען או מכסהו לא יחסום ולא יגביל את שדה ראייתו של הנוהג ברכב מלפניו ומצדדיו, ולא יסתיר מעיני הנהג את מראות התשקיף, למעט כאשר הרכב שמוביל את המטען מלווה כל העת על ידי רכב אחר.

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: אנחנו עוברים לחיזוק מטען.

שולמית שמעון: בתקנה 85(א)(4) כתוב: "המטען, מכסו ומכסה הרכב, מחוזקים היטב באופן שלא יישמטו ולא יתרופפו עקב הנסיעה או מחמת רוח".

שולמית שמעון: זו אחת העבירות הבעייתיות ביותר.

אברהם פורז: בסדר, מטען יכול ליפול בדרך, וזה מסוכן.

מוטי פלדמן: אבל מה קורה, אם תוך כדי נסיעה התרופפו המטען ומכסו, למרות שדאגתי לקשור את המטען?

מוטי פלדמן: מדי פעם אני צריך לעצור בצדי הדרך ולחזק את הקשירה, אבל אין לי היכן.

יפעת רווה: אז מה אתה רוצה?

מוטי פלדמן: אני רוצה שיהיה מקום לחזק את קשירת המטען.

יפעת רווה: תחנת דלק.

מוטי פלדמן: אי אפשר להטיל על אדם עונש, או להשית עליו קנס, כאשר אין לו אפשרות אחרת לעצור ולחזק את קשירת המטען.

מוטי פלדמן: הבעיה היא שהמדינה דואגת לדבר אחד, אבל לא נותנת פתרון לדבר שני.

אברהם פורז: אם עוצרים את הרכב ורואים שהמטען מתנדנד ולא יציב, זאת עבירה.

אברהם פורז: זאת לא עבירה מוחלטת, כי אתה יכול להתווכח האם המטען קשור מספיק טוב או לא.

אברהם פורז: אני מאמין שרק במקרים חריגים מדובר בדוחות כאלה.

אברהם פורז: הרי שוטר לא יתחיל לבדוק את החיבורים.

אברהם פורז: זה בסדר.

אברהם פורז: בואו נתקדם.

שולמית שמעון: סעיף 85(א)(5) מתייחס גם לנושא של משקל רכב ועומס יתר.

שולמית שמעון: גם בצו הקודם דובר על מדרג, הכולל: קנס של 500 שקלים על חריגה עד 10%, וקנס של 1,000 שקל לגבי חריגה מ-10% ועד 24.99%.

שולמית שמעון: בחבילה אחת אנחנו מדברים על תקנה 85(א)(5) עם פיצול לשניים, כשמדובר על הזמנה לדין במקרה של משקל כולל של הרכב, שמגיע מעל ל-25% מעל המותר.

אברהם פורז: אני בעד, כי זה גורם לשחיקה גדולה של הכבישים.

שמעון ולנסקי: לא רק, גם של הרכב.

שמעון ולנסקי: זה מאד מסוכן.

אברהם פורז: אם נגרמת שחיקה ברכב, זאת בעיה של הנהג.

שמעון ולנסקי: לא, זה פוגע בבלמים.

אברהם פורז: ככל שהמשקל גדל, זה מאריך את טווח הבלימה.

אברהם פורז: מעבר לזה, זה גם שוחק את הכבישים.

אברהם פורז: מה זה גובה מטען בתפזורת?

אתי בנדלר: למשל רכב המוביל חצץ.

חוה ראובני: כדי שלא יהיה הר נוסף מעל לארגז.

שולמית שמעון: גם מכוסה.

אברהם פורז: בסדר, סכום הקנס מאושר.

אברהם פורז: עבירה של מטען ארוך בהיעדר סימון, זאת אומרת: כשאין סימון שיש במכונית מטען ארוך.

חוה ראובני: כשאין משולש בסוף העמוד שבולט החוצה.

אברהם פורז: הסכום סביר.

אברהם פורז: מה זאת אומרת מטען ארוך בהיעדר היתר?

מוטי פלדמן: זה מטען חריג שהוא מעל למטר.

שולמית שמעון: כשרוחב המטען עולה על 3.40 מטר - חובה להובילו רק בהיתר קצין משטרה ובהתאם לתנאי ההיתר.

אברהם פורז: האם המשחן זאת דוגמה טובה?

שולמית שמעון: המשחן זה מטען ארוך של 20 מטר.

רונן ישעיהו: המשחן היה דוגמה קיצונית לעניין הזה.

אברהם פורז: 500 שקל נראה סכום סביר.

אברהם פורז: "ליווי רכב טעון" – הכוונה היא כשאין רכב מלווה.

מוטי פלדמן: הובלת משחן בלי ליווי.

אברהם פורז: מה זה "הובלת מכולות"?

יפעת רווה: "לא יוביל אדם ולא ירשה לאחר להוביל מכולה...

יפעת רווה: ברכב אלא אם מותקנים ברכב התקני חיבור סובב...

יפעת רווה: לפי הוראות תקנה זו.

יפעת רווה: "

מוטי פלדמן: צריך לשים לב שיש שני סוגים של מכולות: יש מכולה ימית, ויש מכולה רגילה.

אברהם פורז: האם אי אפשר לשים מכולה בארגז מטען של משאית?

רונן ישעיהו: לא, המסה של המכולה היא יותר גדולה - -

אברהם פורז: אנחנו עוברים ל"הובלת ארגז מתחלף".

יפעת רווה: כתוב: "לא יוביל אדם ולא ירשה לאחר להוביל ארגז מתחלף...".

אברהם פורז: מה זה ארגז מתחלף?

יפעת רווה: "מכל או ארגז או אמצעי אחר להובלת טובין המתוכנן לטעינה ופריקה על ידי מגבה נוע ומצויד באמצעי ריתום מתאימים שקבע יצרן מגבה הנוע או שאישרה מעבדה מוסמכת".

אברהם פורז: בסדר, הסכום מאושר.

אברהם פורז: מה קורה עם הובלת חומר נשפך?

יפעת רווה: "לא יוביל אדם ולא ירשה לאחר להוביל ברכב – מטען אשר ממנו מתאבך אבק או נשפך חומר כלשהו; פחם ואפר יבש, אלא ברכב שיועד לכך וכשהמטען מכוסה באופן שימנע התאבכות אבק או שפיכת כל חומר ממנו".

אברהם פורז: על עבירה כזאת אני רוצה שיוטל קנס על סך 500 שקל.

אברהם פורז: זאת עבירה מאד שכיחה, שעם מעט רצון טוב אפשר למנוע אותה.

רונן ישעיהו: והיא גם נבזית.

אברהם פורז: נכון, זו גם עבירה שבקלות ניתן למנוע אותה, והיא עבירה עם מנס ראה.

אברהם פורז: תעלו את הקנס ל-500 שקל.

אברהם פורז: האם הכוונה של "הובלת חומרים מסוכנים", היא להובלת חומרים מסוכנים בלי היתר?

יפעת רווה: כמובן.

יפעת רווה: בתקנה 87 כתוב: "(א) לא יוביל אדם שאינו משרד הובלה ולא ירשה לאחר להוביל ברכב חומר מסוכן אלא אם כן נתקיימו בו כל אלה: כמות החומר המסוכן המובל אינה עולה על המפורט בחלק ב' בתוספת הראשונה; החומר המסוכן על פי המראה החיצוני של האריזה ארוז ומסומן בהתאם להוראות התקנות הבינלאומיות.

יפעת רווה: (ב) לא יוביל משרד הובלה חומר מסוכן אלא אם כן נתקיימו בו הוראות הפרק הרביעי.

יפעת רווה: "

אברהם פורז: קנס על סך 750 שקל זה מספיק.

אברהם פורז: אני לא רוצה שיתחילו לבוא אליכם לבית המשפט.

מוטי פלדמן: אני חושב שצריך להטיל קנס על סך 2,000 שקל, כי 1,000 שקל זה סכום נמוך מדי.

מוטי פלדמן: מדובר באנשים שמובילים חומר מסוכן, שלא עברו הכשרה ואין להם רכב מתאים.

שולמית שמעון: מאחר שעדיין לא תוקן סעיף 25 לפקודת התעבורה, אלא הוא נמצא על שולחנה של הכנסת עצמה לצורכי תיקון, עדיין אי אפשר בחוק שירותי הובלה להביא לדין בבית משפט שלום תעבורה.

שולמית שמעון: אחרי שיהיה ניתן להביא לדין בבית משפט שלום תעבורה, או לקבוע לצד זה עבירה בצו עבירות קנס, יהיה מקום להכניס את זה כאן.

אתי בנדלר: כי היום זה פשוט לא תואם.

לאה ורון: התיקון לחוק הועבר בשבוע שעבר ממליאת הכנסת לוועדת הכנסת.

שולמית שמעון: הוא עבר כבר?

לאה ורון: הוא עבר את הקריאה הראשונה.

שולמית שמעון: את זה אני יודעת.

אברהם פורז: בואו נתקדם.

אברהם פורז: אישרנו 750 שקל.

אברהם פורז: האם הכוונה ב"סימון מטען חורג" לשלט "מטען חורג"?

אתי בנדלר: כן, בתקנה 88 כתוב: "סימון קצה של מטען חורג".

אברהם פורז: מה לגבי "משולשי סימון"?

אתי בנדלר: כבר הוזכר קודם משולש.

שולמית שמעון: לא, הוזכר משולש בחניה.

אברהם פורז: מה אומרת התקנה?

שולמית שמעון: "המשולשים האמורים בתקנות משנה (א) ו-(ב) יהיו כאמור בחלק ג' בתוספת השנייה ויוחזקו תמיד במצב נקי.

שולמית שמעון: "

חוה ראובני: תקנה 88(א) ו-(ב) מחייבת לשים את המשולשים, ותקנה 88(ג) מחייבת משולשים נקיים דווקא, כדי שיחזירו אור וכו', כי אם הם מלוכלכים למשל, הם לא מחזירים אור בלילה.

אברהם פורז: קנס על סך 100 שקל זה בסדר.

אברהם פורז: מה זה גרירת רכב מנועי?

יפעת רווה: "90(א) רכב מנועי...

יפעת רווה: הנגרר על ידי רכב אחר, מחמת שיצא מכלל פעולה או מסיבה אחרת, יחובר אל הרכב הגורר במוט חיבור מתאים וחזק במידה מספקת באופן שהמרחק בין שני כלי הרכב לא יעלה על 2.5 מטר".

אברהם פורז: אסור להשתמש בחבל, נכון?

שמעון ולנסקי: נכון.

אברהם פורז: למה?

שמעון ולנסקי: כי אין לך בלמים.

אברהם פורז: מה זאת אומרת אין לך בלמים?

שמעון ולנסקי: אם אין לך מנוע, אין לך בלמים.

רונן ישעיהו: המוט נועד לכך שהרכב הנגרר לא ייכנס בגורר בשעת עצירה.

אברהם פורז: אבל לפעמים אין ברירה.

אברהם פורז: אם אין ברירה, צריך לשלם 250 שקל.

חוה ראובני: או לבקש להישפט.

אברהם פורז: אולי גרירה היא יותר זולה.

אברהם פורז: קנס על סך 100 שקל מספיק.

אברהם פורז: זו עבירה מאד שכיחה, ולפעמים מבצעים אותה בגלל שאין ברירה.

חוה ראובני: זו הפחתת הקנס לעומת הקיים.

אברהם פורז: לא נורא, 100 שקל זה מספיק.

אברהם פורז: אם לרכב מאחור יש בעיה עם המנוע והוא נגרר עם חבל של כמה מטרים ונוסעים לאט מאד, לא יקרה כלום אם הנהג ברכב השני יבלום.

שמעון ולנסקי: הוא לא יכול לבלום, כי אם אין לו מנוע, אין לו בלמים.

אברהם פורז: קודם כל יש HANDBRAKE, שהוא ידני לגמרי.

אברהם פורז: שנית, גם כשיש מגבר בלם, הוא עובד בלחיצה חזקה.

שמעון ולנסקי: אתה צריך ללחוץ חזק מאד, ואם אתה בתנועה, קשה מאד לבלום.

יפעת רווה: ש עוד חלקים לתקנה, וזה היה רק החלק הראשון.

אברהם פורז: אז תטילו קנס של 100 שקל על תקנה 90(א).

אברהם פורז: מה לגבי 90(ב)?

יפעת רווה: "(ב) על הרכב הנגרר יותקן מאחור שלט כמפורט בחלק ג' בתוספת השניה בצורה הנראית לעין...".

אברהם פורז: גם על זה צריך להטיל קנס על סך 100 שקל.

יפעת רווה: "(ג) על הרכב הגורר יותקן מלפנים שלט...".

אברהם פורז: גם על זה הקנס צריך להיות 100 שקל.

יפעת רווה: "(ד) לא יגרור אדם רכב אלא אם גלגלי הסרן הקדמי או הסרן האחורי שלו מורמים, פרט אם הרכב הנגרר נהוג על ידי אדם בעל רשיון נהיגה לגבי סוג הרכב הנגרר.

יפעת רווה: "

אברהם פורז: גם כאן הקנס צריך להיות 100 שקל.

שולמית שמעון: זה מאד מסוכן.

אברהם פורז: לפעמים אין ברירה, כי מכונית נתקעת, ומישהו בא עם חבל וגורר אותה.

אברהם פורז: זה בסדר גמור.

אברהם פורז: אלה לא הבעיות שלנו.

אברהם פורז: לא עושים את זה מתוך הנאה, אלא עושים את זה במקרי חירום.

שולמית שמעון: אבל אתה לוקח ילד שאין לו רשיון נהיגה ואתה נותן לו לנהוג ברכב הנגרר.

אברהם פורז: האם הילד נוהג או לא?

שולמית שמעון: רשום מפורשות בתקנה (ד): "לא יגרור אדם רכב אלא אם גלגלי הסרן הקדמי או הסרן האחורי שלו מורמים, פרט אם הרכב הנגרר נהוג על ידי אדם בעל רשיון נהיגה לגבי סוג הרכב הנגרר.

שולמית שמעון: "

אברהם פורז: אם את מאפשר לילד שאין לו רשיון נהיגה להיות ברכב הנגרר, הילד עבר עבירה של נהיגה בלי רשיון.

שולמית שמעון: האם כל אדם שיש לו רשיון נהיגה יודע לנהוג ברכב שהוא נגרר?

שולמית שמעון: זה יוצר בעיה, ואני מדברת כרגע על העניין הבטיחותי.

אברהם פורז: לפעמים קורה מצב שמכונית נתקעת במקום כלשהו, בא חבר של הנהג, מחלץ את המכונית וגורר אותה עד לכביש מסוים.

אברהם פורז: בואו לא נגזים.

אברהם פורז: כל אחד היה מעדיף שיבוא גרר מסודר שיש לו שלטים מסודרים, אבל לפעמים הגרר לא בא ואין ברירה, ולכן עושים איזו פעולת חילוץ.

אברהם פורז: לא עושים את זה כדבר שבשגרה.

יפעת רווה: אבל זה דבר שיש בו סיכון.

אברהם פורז: אני לא אומר לא לתת בכלל דוח, אבל 100 שקל יספיקו.

יפעת רווה: "(ז) ברכב נגרר לא יימצאו אנשים פרט לנוהג כאמור בתקנת-משנה (ד).

יפעת רווה: "

אברהם פורז: בסדר, 100 שקל.

אברהם פורז: יכול נהג להיתקע פתאום באיזה כביש צדדי, כשאף אחד לא מגיע לחלצו במשך שעות, וכשהוא מצלצל ל"מ.מ.ס.י", אומרים לו שיגיעו רק מחר בבוקר.

אברהם פורז: אז גוררים את הרכב לאיזו פינה, כדי שלא יגנבו ולא יפרקו את הרכב בלילה.

שולמית שמעון: אבל כאשר הגרירה לא מבוצעת בבטחה, היא מהווה סיכון.

שולמית שמעון: אני מדברת על הסעיף הבא שהוא נפרד, סעיף 90(ו) – גרירה בבטחה.

יפעת רווה: "90(ו) לא יגרור אדם רכב על ידי רכב אחר אלא אם הדבר ניתן להיעשות בבטחה.

יפעת רווה: "

אברהם פורז: בסדר, 250 שקל.

אברהם פורז: מה זה אומר בבטחה?

יפעת רווה: זה אומר שאדם גורר רכב על ידי רכב אחר בצורה לא בטוחה, כך שהרכב יכול להשתחרר בכביש.

אברהם פורז: שזאת תהיה הבעיה של המשטרה.

אברהם פורז: מדובר במקרה חירום, כאשר קרתה תקלה ואין ברירה אחרת.

לאה ורון: אני רוצה להבין, האם זאת עבירה שלא היה עליה לפני כן קנס?

יפעת רווה: הקנס עליה היה 130 שקל.

שולמית שמעון: איסורי גרירה מתייחסים לסוגי כלי רכב, משקלם ולשאלה איזה כלי רכב הם רשאים לגרור.

אברהם פורז: כבר מדובר בגרירה מקצועית, לא?

שולמית שמעון: לא בהכרח.

שולמית שמעון: "91(א) לא יגרור אדם מכונה נגררת הפטורה מרישום ורישוי אלא בטרקטור או ברכב מסחרי שמשקלו הכולל המותר עולה על 2200 ק"ג או לפי היתר מאת רשות הרישוי.

שולמית שמעון: "

אברהם פורז: הקנס יישאר כפי שהוצע, על סך 250 שקל.

אתי בנדלר: האם כל הנהגים שקונים לעצמם גוררים ומתקינים עליהם סירות - דבר שרואים אותו הרבה מאד על הכביש – נוהגים כחוק?

אברהם פורז: זה חוקי לגמרי.

חוה ראובני: ובלבד שיש לרכב הגורר וו גרירה, ורשום שהוא קיבל היתר.

חוה ראובני: זה שינוי מבנה לרכב.

אברהם פורז: תקנה מספר 92(ב) או (ד), הדנה באופן גרירה, מאושרת.

אברהם פורז: אנחנו עוברים לתקנה מספר 92(ג) – גרור יחיד.

שולמית שמעון: גרור יחיד מתייחס לגרירה של רכב אחד.

יפעת רווה: אין לגרור יותר מרכב אחד, אלא לפי היתר מרשות הרישוי.

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: האם ב"זכות קדימה לרכב ביטחון" הכוונה היא שכאשר יש רכב ביטחון, צריך לעצור בצד?

שולמית שמעון: יש כאלה שתופסים עליו טרמפ.

אברהם פורז: 250 שקל זה בסדר גמור.

אברהם פורז: מה לגבי "הולכי רגל – זכות קדימה לרכב ביטחון"?

חוה ראובני: גם הולך רגל צריך לתת זכות קדימה לרכב ביטחון.

אברהם פורז: בסדר, 100 שקל.

אברהם פורז: "שמירת מרחק מרכב ביטחון" – זה אומר שאסור לרכב "לטוס" אחרי רכב הביטחון.

שולמית שמעון: יש כאלה שתופסים טרמפ אחריו, וזה המצב הכי גרוע.

אברהם פורז: בסדר גמור, 250 שקל זה בסדר.

אברהם פורז: "סירנה" ופנס מהבהב – לפי הצורך.

שולמית שמעון: זה לגבי רכב ביטחון.

אברהם פורז: אפשר להפעיל את ה"סירנה" ואת הפנס המהבהב רק שצריך.

חוה ראובני: כשאמבולנס בדרכו חזרה, הוא לא צריך לנסוע עם ה"סירנה".

אתי בנדלר: אני רק רוצה להפנות את תשומת לבך לעניין תקנה 93(ב).

אתי בנדלר: האיסור שם הוא לא סתם לא לתפוס טרמפ על רכב הביטחון, אלא התקנה מדברת על "לא ינהג אדם רכב בטחון אלא בריווח של לפחות מאה מטר ממנו".

אתי בנדלר: צריכים למדוד שיש לפחות מאה מטר, ואם יש תשעים מטר זו כבר עבירה.

אברהם פורז: אי אפשר למדוד את זה.

אברהם פורז: זה קשה ליישום, אלא אם כן מישהו חסם בכוונה את רכב הביטחון.

רונן ישעיהו: מדובר רק במקרים הבוטים.

אברהם פורז: מדובר רק במקרים הבוטים.

אברהם פורז: אנחנו עוברים לאורות רכב.

שולמית שמעון: זו תקנה 96.

שולמית שמעון: כאן אנחנו נכנסים לפרק חדש, שנקרא אורות, ובו כתוב: "לא ישתמש אדם ברכב אלא אם מערכת האורות שבו מותקנת ופועלת כהלכה.

שולמית שמעון: " זו העבירה הקלאסית, כשאין מצב של אורות בכלל.

אברהם פורז: מה הדין לגבי נהג מכונית פרטית, כשאורות הדרך נשרפו אבל יש אורות מעבר בעיר?

רונן ישעיהו: הוא נוסע בלי אורות.

אתי בנדלר: הקנס הוא 250 שקל.

אברהם פורז: 100 שקל זה מספיק , כי מה את רוצה שהוא יעשה אם נשרפה לו המנורה?

חוה ראובני: שיחכה לבוקר, אז יוכל לנסוע בלי אורות.

אברהם פורז: האם את יודעת להחליף נורה?

חוה ראובני: לא.

שולמית שמעון: אני יודעת.

אברהם פורז: והאם יש לך נורה רזרבית?

שולמית שמעון: תמיד.

אברהם פורז: את אחד מל"ו צדיקים.

לאה ורון: יש איזושהי גרסה, שאם שוטר תופס נהג שנוסע בלי אורות, הוא לא ייתן לו דוח אם יש לו נורות רזרביות ברכב.

אברהם פורז: הקנס צריך להיות 100 שקל.

שולמית שמעון: לא מדובר רק בזה.

שולמית שמעון: מדובר במצב של מערכת האורות כולה.

אברהם פורז: תעמידו לדין את מי שנוסע בלי אורות, ואת מי שאין לו בכלל אורות ושהם גם אף פעם לא פעלו.

שולמית שמעון: אבל אנחנו לא מדברים על זה.

אברהם פורז: אני מדבר על מישהו שאיזושהי נורה שלו לא תקינה.

שולמית שמעון: מדובר על כל מערכת האורות.

אתי בנדלר: התקנה מדברת על אור בודד.

שולמית שמעון: כשמדובר כאן על מערכת אורות, לא מדובר על מצב של זמן תאורה, אלא בכל זמן שהוא.

שולמית שמעון: זאת התקנה הכללית, שמתייחסת לכלל מערכת האורות, ולא לאיזשהו פנס בודד שהוא לא תקין.

אתי בנדלר: אז תראי לנו את התקנה, שמדברת על פנס בודד.

אברהם פורז: האם את יכולה לתת לי את ההבחנה בין פנס אחד שלא עובד לבין האורות בכלל?

רונן ישעיהו: בואו נעשה סדר בדברים.

רונן ישעיהו: האמת היא שאף אחד מאתנו לא יודע - -

אתי בנדלר: זה מה שאני שואלת, האם יש תקנה אחרת לגבי פנס בודד.

רונן ישעיהו: אבל מצד שני, אני חושב שההשלכה של העניין חשובה, לדוגמה: כשאתה נוסע בלילה עם אור אחד.

שולמית שמעון: לא מדובר רק על הלילה.

רונן ישעיהו: לא חשוב, אבל הבעיה היא בלילה, כשמישהו נוסע באור יחיד.

רונן ישעיהו: אז הבדיחה הישנה של הגשש נעשית רלוונטית – האם אפשר להבחין בין משאית לשני אופנועים?

רונן ישעיהו: זה דבר נבזי ביותר.

רונן ישעיהו: יש אנשים שלפעמים הראייה שלהם לא הכי טובה בלילה, וכאשר הם מתפתים לעקוף, התוצאה היא די חמורה.

אברהם פורז: אם מדובר על מישהו שנוסע מאחור, גם אם האור לא עובד, יש מחזירי אור.

רונן ישעיהו: לא, אני מדבר רק מישהו מקדימה.

רונן ישעיהו: ההשלכה של זה היא קשה.

אברהם פורז: האם יש סעיף שאומר "לא ינהג אדם ברכב אם הוא לא תקין" , וזה יכול להתייחס גם לאורות?

רונן ישעיהו: לא, אבל אם נשרפה נורה באמצע הדרך?

שולמית שמעון: ההנחיה והמדיניות – וזו מדיניות כתובה – לגבי נורה שנשרפה באמצע הדרך, היא לאפשר לנהג להחליף את הנורה.

אברהם פורז: ואם הוא לא יודע להחליף אותה ואין לו נורה?

אברהם פורז: ל-75% מהאנשים אין נורה רזרבית, וגם אם יש להם, הם לא יודעים להחליף אותה.

רונן ישעיהו: למרות אי הנעימות שבדבר, עדיף שאותו נהג יעצור את הרכב מאשר ייסע במצב כזה.

אברהם פורז: מספיק קנס של 100 שקל.

אברהם פורז: זו לא עבירה שצריך לתת בגללה קנס של יותר מ-100 שקל.

אברהם פורז: אותו דבר לגבי הארת לוחית זיהוי בזמן תאורה.

אברהם פורז: אגב, נדמה לי שהלוחית מחזירה אור, לפי התקן.

שולמית שמעון: תקנה 97 מחולקת לסעיפי משנה.

אברהם פורז: אני יודע, הקנס יישאר 100 שקל בכל סעיפי המשנה.

אברהם פורז: הארת לוחית זיהוי – 100 שקל.

אברהם פורז: מה לגבי הארה בדרך עירונית באור דרך?

יפעת רווה: "בדרך עירונית לא ידליק הנוהג את אור הדרך שבפנסי החזית, אלא אם אין הדרך מוארת כראוי.

יפעת רווה: "

חוה ראובני: בקיצור, הכוונה היא שאסור לסנוור עם אורות גבוהים.

אתי בנדלר: זה דבר מאד חמור.

אברהם פורז: מדובר על אורות גבוהים בדרך עירונית.

אתי בנדלר: למה יש הפרדה בין דרך עירונית לדרך לא עירונית?

אברהם פורז: בדרך בינעירונית העבירה היא עוד יותר חמורה, לא?

חוה ראובני: בדרך בינעירונית יש יותר נסיבות שמותר להדליק אורות גבוהים.

אתי בנדלר: זאת אומרת שבדרך עירונית חל איסור מוחלט על אורות דרך, אלא אם כן הדרך לא מוארת.

שולמית שמעון: אני חוששת שיש לנו קצת ערבוב כאן בנושא של תקנה 97.

שולמית שמעון: אם אפשר, אבקש לדלג כרגע על תקנה 97 ולחזור אליה בצורה מסודרת יותר בישיבה הבאה, כי אני חוששת שאני הולכת "לאבד" כאן הרבה דברים שהם מאד מהותיים.

שולמית שמעון: תקנה 97 מתייחסת בתקנות המשנה שלה לכמה תקנות.

שולמית שמעון: היא מדברת על "לא ינהג אדם רכב מנועי בזמן תאורה אלא כשפנסי החזית והפנסים האחוריים מאירים ולוחית הזיהוי האחורית מוארת.

שולמית שמעון: " אנחנו בוחנים פה רק את נושא לוחית הזיהוי, כאשר בעבר היה מוטל קנס על העבירה הזאת.

אברהם פורז: גם עכשיו יוטל קנס של 100 שקל.

אברהם פורז: אנשים לא סתם נוסעים בלי אורות.

שולמית שמעון: זה לא העניין.

שולמית שמעון: יש בעיה עם רכב ללא אורות בזמן תאורה.

שולמית שמעון: אנחנו נבצע פיצול בין לוחית זיהוי ובין אורות אחרים.

חוה ראובני: זה בדיוק הפיצול שיש פה – תקנה 97(ב) חלה למעט לגבי לוחית זיהוי, לעומת תקנה 97(א) שחלה על לוחית הזיהוי וכל יתר האורות.

אברהם פורז: לא, יש הבדל בין נהג מכונית שנוסע בלי אורות בכלל כי אין אורות ברכבו, למשל: משהו התקלקל במערכת האורות והיה קצר.

אברהם פורז: זה סיפור אחד, לעומת מקרים אחרים, כאשר אחד הפנסים – הימני או השמאלי - לא עובד, לדוגמה.

אברהם פורז: אם אתם רוצים לעשות פיצול, אני מוכן לעשות זאת.

שולמית שמעון: אנחנו יצרנו את הפיצול הזה בדרך הבאה:

שולמית שמעון: בתקנה 96 דובר באופן כללי לגבי כל מערכת האורות.

שולמית שמעון: בתקנה 96 כתוב: "לא ישתמש אדם ברכב אלא אם מערכת האורות שבו מותקנת ופועלת כהלכה.

שולמית שמעון: " זה מתייחס לכל זמן שהוא, לאו דווקא לזמן תאורה.

שולמית שמעון: זאת אומרת, שאם בשעות היום נתקלתי בפנס כלשהו שלא עובד, יש לי בעיה.

שולמית שמעון: אמרת שהקנס על עבירה כזאת יהיה 100 שקל, ועברנו הלאה.

שולמית שמעון: בתקנה 97 יש שני מדרגים: "לא ינהג אדם ברכב מנועי בזמן תאורה אלא כשפנסי החזית והפנסים האחוריים מאירים ולוחית הזיהוי האחורית מוארת.

שולמית שמעון: " אמרנו שהקנס שיוטל על נהג שכל הפנסים של מכוניתו לא מאירים - הוא 250 שקל, ועל לוחית זיהוי אחורית – 100 שקל.

אברהם פורז: במובן הזה, מספיק שפנס אחד לא עובד, והקנס יהיה 250 שקל.

אברהם פורז: תנסחו אחרת את התקנה.

חוה ראובני: אם האורות האחוריים לא עובדים, איך תדע שיש רכב לפניך בלילה?

שולמית שמעון: אתה מדבר על זמן תאורה.

אברהם פורז: יש הבדל בין מישהו שיש לו תקלה רצינית וכל האורות ברכבו לא עובדים – ואפילו אם מדובר בכך שכל האורות האחוריים לא עובדים – והוא יוצא לדרך מתוך ידיעה שאין לו אורות, לבין מישהו שתוך כדי נסיעתו אחד הפנסים הפסיק לעבוד, והוא אפילו לא יודע על כך.

אברהם פורז: בעיר עצמה יש תאורה מספיק חזקה, ולכן יכול להיות שהנהג אפילו לא שם לב שאחד הפנסים ברכבו לא עובד.

אברהם פורז: בגלל שהדרך מתל-אביב לירושלים מוארת, למשל, קשה לדעת אם אחד מפנסי החזית לא עובד.

שולמית שמעון: הארה בדרך עירונית מופיעה בנפרד.

אברהם פורז: בסדר, אני מדבר על נסיעה מתל-אביב לירושלים.

אתי בנדלר: בין אם מדובר בדרך עירונית ובין אם מדובר בדרך בינעירונית, קורה שפנס נשרף, אפילו תוך כדי נהיגה, ואת לא מודעת לזה, עד שמישהו לא מעיר לך.

שולמית שמעון: בדרך בינעירונית את שמה לב לזה.

שולמית שמעון: את מדברת על זמן תאורה.

אברהם פורז: האם נסעת פעם מתל-אביב לירושלים?

שולמית שמעון: כל יום אני נוסעת בכביש הזה.

אברהם פורז: בנהיגה ובלילה?

שולמית שמעון: כן.

אברהם פורז: האם תוכלי לדעת האם פנס אחד עובד או לא?

שולמית שמעון: אני יכולה להגיד.

אתי בנדלר: לא נכון, משום שרוב הדרך מוארת.

אברהם פורז: טוב, את עוסקת בתנועה במשטרה.

אברהם פורז: יש אחוז אחד – אולי שניים - באוכלוסייה כמוך.

שולמית שמעון: זה לא מוצדק להוריד את הקנס ל-100 שקלים, לעניות דעתי.

רונן ישעיהו: מה קורה בכביש לאילת?

רונן ישעיהו: כאן לא תהיה לך תשובה טובה.

אברהם פורז: תהיה לי תשובה טובה.

שולמית שמעון: כביש חיפה-תל-אביב חשוך לחלוטין.

אברהם פורז: הנהגים לא נוסעים בלי אורות, בגלל שהם אוהבים לנסוע בלי אורות.

רונן ישעיהו: אף אחד בכלל לא אוהב לעשות עבירות.

רונן ישעיהו: ..

אברהם פורז: יש פסק דין ידוע בעניין האיסורים המוחלטים, והיה תקדים עם פנס כזה.

אברהם פורז: אלה עבירות טכניות של איסור מוחלט, שאין לך שליטה עליהן.

אברהם פורז: אלה לא עבירות שמבוצעות בכוונה, ולכן לדעתי, קנס של 100 שקל מספיק כדי להרתיע.

אברהם פורז: הרי אף אחד לא יגיד: אם הקנס המוטל הוא 100 שקל, אני אסע בלי אורות, ואם הקנס המוטל יהיה 250 שקל, אז אני אעצור את הרכב.

אתי בנדלר: השאלה היא, האם באמת אין מקום להבחין בין מקרה שרק פנס אחד לא עובד לבין המקרה שכל האורות לא עובדים.

אברהם פורז: אבל אז אפשר לטעון שהרכב לא תקין.

אברהם פורז: הקנס הוא 100 שקל.

שולמית שמעון: בקטע הזה קיים גם הנושא של אופנועים ללא תאורה.

אברהם פורז: בסדר, יש להם מחזירי אור.

שולמית שמעון: וגם הנושא של אורות חורף.

אברהם פורז: כשחייבים לנסוע באוטוסטרדה בחורף עם אורות, גם ביום שמש?

אברהם פורז: ! זה גם דבר דבילי.

אברהם פורז: מה ההבדל בין אוגוסט עם שמש ומרץ עם שמש?

אתי בנדלר: רצו שהמועדים יהיו ברורים, כדי שעניין אורות החורף לא יהיה נתון לשיקול דעת הנהג.

אברהם פורז: בסקנדינביה או באנגליה יש 30 ימי שמש בשנה.

אברהם פורז: ברוב החורף יש ימי שמש אצלנו, ואני מרגיש כמו אידיוט כשאני נוסע עם פנסים ביום שמש בחורף.

אתי בנדלר: יש כאן תקנת משנה (ג), ובה כתוב: "לא ינהג אדם רכב אשר רחבו הכולל הוא 210 ס"מ או יותר...".

אתי בנדלר: האם תקנה 97(ג) לא כלולה כאן?

שולמית שמעון: היא כלולה יחד במספר סידורי 143.

שולמית שמעון: כתוב שם שרכב שרחבו הכולל הוא מעל ל-210 ס"מ – צריך שיהיה בו נוסף לאורות הקדמיים גם פנסי רוחב.

שולמית שמעון: האם הקנס כאן הוא גם 100 שקלים, אם אין פנסי רוחב אלה?

אברהם פורז: כן, 100 שקל.

מוטי פלדמן: מדובר על משאיות.

אברהם פורז: הרי אחרת הן לא יעברו טסט.

חוה ראובני: אבל עוברת שנה בין טסט לטסט.

אברהם פורז: האם הנהג ישבור את הפנסים בשנה הזאת?

חוה ראובני: דווקא רכב כזה הוא כל הזמן בדרכים.

חוה ראובני: מספיק שמישהו ייתקל ברכב בקצהו החיצוני .

אברהם פורז: אין תאורה חיצונית, אין פנסים ברכב המתקרב?

אברהם פורז: ! 100 שקל זה בסדר.

לאה ורון: זה לגבי מספר סידורי 144.

לאה ורון: לגבי מספר סידורי 145 – האם הקנס על איסור סנוור נשאר 250 שקל?

אברהם פורז: מדובר על הארה בדרך עירונית באור דרך.

אברהם פורז: לדעתי, הקנס לא צריך להיות גבוה מ-100 שקל.

אברהם פורז: לפעמים נהגים לא שמים לב שהם נכנסים לעיר, ובמקרה הם ממשיכים לנסוע עם אור גבוה.

אברהם פורז: הסכנה האמיתית היא רק בדרך בינעירונית, שם הסנוור הוא מסוכן.

אברהם פורז: לגבי עמעום אורות – קנס על סך 250 שקל הוא בסדר גמור.

אברהם פורז: מדובר על דרך בינעירונית, נכון?

אברהם פורז: כן.

אברהם פורז: מספר סידורי 147 – הארת רכב עומד.

יפעת רווה: "לא יעמיד אדם בזמן התאורה רכב בחלק הדרך המיועד לתנועת כלי רכב ולא ישאיר שם רכב עומד, ומי שהשליטה על הרכב בידו לא יניח שהרכב יעמוד או יישאר כאמור אלא אם – ברכב מנועי שרחבו עולה על מטר אחד ובאופנוע עם רכב צדי – מאירים פנסי החניה ופנס אחורי או מאירים בו פנסי הרוחב או פנס צדי המותקן על דופן הרכב שלצד הכביש, המראה אור לבן מלפנים ואור אדום מאחור; ברכב שרחבו הכולל הוא 210 ס"מ או יותר – מאירים בו פנסי הרוחב וכן הפנס האחורי; ברכב אחר – פנס המפיץ אור לבן או צהוב דולק בו מלפנים ומחזירור אדום קבוע בו מאחור.

יפעת רווה: "

אברהם פורז: קנס של 250 שקל זה בסדר.

מוטי פלדמן: האם מדובר על דרך עירונית?

חוה ראובני: על כל דרך.

מוטי פלדמן: אם כך, כשאתה חונה את הרכב, אתה צריך להשאיר אותו עם אורות.

חוה ראובני: בחלק הדרך המיועד לתנועה.

מוטי פלדמן: ואם אני חונה בצדי הדרך?

מוטי פלדמן: אני חייב אורות חניה.

אברהם פורז: אתה יודע למה הכוונה.

מוטי פלדמן: בסדר, אבל זה מה שאומרת התקנה.

לאה ורון: הגענו למספר סידורי 147.

אברהם פורז: רבותיי, אנחנו נעשה עכשיו הפסקה, ותקבלו הודעה על מועד חדש לפגישה.

אברהם פורז: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.