ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 199, 2000-10-10 09:45

אברהם פורז: בישיבה הקודמת דנו בבקשה של השר לתשתיות לאומיות לגבי אישור צו הגז (בטיחות ורישוי) (הפחתת הסיכון בגלילות), התש"ס-2000.

אברהם פורז: היתה הצעה של המשרד לתשתיות לאומיות לחייב את החברות המפעילות את אתר פי-גלילות להפחית את כמות הגז במיכלים.

אברהם פורז: בצו נקבעה כמות והמטרה היתה, כך הוסבר לנו, להפחית את הסיכון עד שיימצא אתר חלופי, או עד שיבוצעו שינויים באתר הנוכחי שיגדילו את הבטיחות.

אברהם פורז: היתה אלי פנייה של השרה לאיכות הסביבה.

אברהם פורז: היא כתבה שנבצר ממנה להשתתף בדיון ולהבהיר לוועדה את חשיבותן של הערות המשרד לצו.

אברהם פורז: "המשרד עומד על הגבלת תקופת הצו באופן שימנע המשך הפעלתו במקום ללא כל מניעה.

אברהם פורז: המשרד עומד על כך שהפחתת הכמויות תיעשה באופן שייצור הפחתה מקסימלית של הסיכון על-ידי ריקונו של אחד המיכלים הגדולים של פזגז ואישור על איכסון גפ"מ ללא ריח וכן אישור כמויות ....

אברהם פורז: של איכסון ייעשה במקרים נדירים בהתייעצות עם המשרד".

אברהם פורז: לאור זאת היא אף ביקשה לקיים דיון חוזר.

אברהם פורז: אני מעמיד להצבעה את שאלת הדיון החוזר.

אברהם פורז: מאחר שאני לבד אז אני מחליט שיש דיון חוזר.

אברהם פורז: עכשיו אנחנו פותחים את העניין מחדש.

יצחק גורן: אני רוצה להתנצל בשם השרה לאיכות הסביבה, שהיתה כל הלילה, עד הבוקר, בישיבה ולכן היא לא יכלה להגיע לפה.

יצחק גורן: יש צו הפחתת כמויות הגז בפי-גלילות.

יצחק גורן: בזמנו עבדו על הצו הזה והמספרים בו היו פחות או יותר מוסכמים.

יצחק גורן: מטרת הצו היתה לעשות הפחתה זמנית עד אשר פי-גלילות תיסגר ותעבור למקום אחר.

אברהם פורז: זה אחרי ביאת המשיח או עוד לפניה?

יצחק גורן: בזמנו כשעברנו על הצו הזה, לפני הרבה מאוד חודשים, הכוונה היתה שבסוף שנת 2000 בעיית תמ"א 32 והאתרים החלופיים, הכל יהיה פתור.

יצחק גורן: לצערנו הרב לא הסכימו אז לדעתנו שיש להתקין את הצו עד סוף השנה.

אברהם פורז: מר גורן, אני רוצה להסב את תשומת לבך - אמרתי את זה גם לשרה לאיכות הסביבה אבל אני פותח את זה לדיון - שאם הצו עומד בתוקפו לשנה, בתום שנה הם יכולים לאכסן מחדש את הכמות המירבית.

אברהם פורז: אז מה יוצא לכם מזה שבתום שנה אתם משחררים אותם מהמגבלות שהטלנו עליהם בתקופת הביניים?

יצחק גורן: הצו הזה בעצם עוקף את כל הנסיונות של המערכת, כולל של המשרד לתשתיות לאומיות, לסלק את הסיכון מהאתר בפי-גלילות.

יצחק גורן: הוא הופך משהו שהכוונה שלו היתה הפחתה מתמשכת עד להוצאה סופית של האתר להפחתה חד-פעמית.

אברהם פורז: אבל הצו הזה לא שייך להפחתה.

יצחק גורן: זה בדיוק תפקיד הצו הזה.

אברהם פורז: הצו הזה אומר רק שהם חייבים להפחית את הכמות.

אברהם פורז: אם אתם תצליחו להעביר אותם לאתר אלטרנטיבי, אז נגמר הסיפור.

אברהם פורז: אבל אם לא, בתום שנה מהיום הם יכולים לחזור לכמויות המירביות.

אברהם פורז: אז מה עשיתם?

יצחק גורן: אם זה המצב אז אולי לא צריך צו.

אברהם פורז: היום אנחנו ב-10.10.

אברהם פורז: אני לא יודע מתי הצו עומד להיכנס לתוקף אבל לצורך העניין נניח שהיום.

אברהם פורז: נניח שהאתר לא יעבור עד 10.10.2001 אז ב-11.10.2001 יאחסנו כמויות גדולות של גז ולא תהיה בזה שום עבירה.

אברהם פורז: אתם בעד זה?

רות רוטנברג: כן.

רות רוטנברג: זה בסדר.

אברהם פורז: חברות הגז בוודאי יברכו על זה.

אברהם פורז: אתם חושבים שאחרת הצו יהיה לנצח?

יצחק גורן: ראשית, הצו יהיה לעולם ועד.

יצחק גורן: שנית, אם אנחנו נסתכל על המספרים שמפחיתים פה יסתבר שיש הרבה מאוד ימים שבפועל אין הפחתה.

יצחק גורן: בכל ימות הקייץ חברות הגז, ככל הידוע לנו, לא מאחסנות במלוא קיבולת כושר האיחסון את הגז במיכלים האלה.

יצחק גורן: תשימו לב שיש שם הרבה מאוד אישורים להיתרים חריגים.

יצחק גורן: אף אחד לא צריך לבקש אישור בכלל אלא מספיקה ההודעה ואי מתן תשובה שלילית.

יצחק גורן: ותיראו באיזה כמויות גז אנחנו נמצאים שם.

אברהם פורז: אני אומר לך, אני לא בורר בין משרדי הממשלה.

אברהם פורז: אני מקבל מהשר האחראי, השר לתשתיות לאומיות, תקנות ואתם צריכים לריב בתוך הממשלה על מה שאתם מביאים לכנסת.

אברהם פורז: אמנם יש היום הליכי גישור ופישור אבל אין זה בדיוק תפקידי לגשר בין משרדי הממשלה.

אברהם פורז: אני יכול פה לאשר או לא לאשר את הצו.

אברהם פורז: למעשה, זאת סמכותנו היחידה.

אברהם פורז: אם לא נאשר את הצו אז חברות הגז ישמחו נורא, כי אז לא קרה כלום מבחינתם.

אברהם פורז: כל מה שעשינו בצו הוא להטיל עליהם מגבלות.

יצחק גורן: אני מציע שתחזיר את הצו לדיון מחודש בין שני המשרדים.

אברהם פורז: האם זה לא דבר חיובי, שלפחות לפי שעה תהיה הפחתה?

אברהם פורז: נניח שבאמת תהיה איזה בעיה, האם לא עדיף שהיא תהיה כאשר יש מחצית מכמות הגז?

יצחק גורן: יש הרבה יותר ממחצית כמות הגז.

יצחק גורן: אנחנו נכנסים עכשיו לתקופת החורף.

אברהם פורז: כלומר, אתה אומר שהצו הזה לא פותר לך שום בעיה?

רות רוטנברג: הוא מנציח.

אברהם פורז: "לא תאחסן אמישראגז ...

אברהם פורז: במיתקן כמות העולה על 770 טון בחורף".

רות רוטנברג: וכמה חריגים?

אברהם פורז: "5(א) במקרים חריגים רשאית חברה לבקש מאת המנהל" - שהוא "מי שמונה לפי סעיף 3 לחוק", זה בטח מינהל הגז והדלק - "אישור לאחסן גפ"מ בכמויות או לתקופות העולות על האמור בתקנות ....".

אברהם פורז: "(ב) בקשה ...

אברהם פורז: תוגש למנהל בכתב" ואם הוא לא עונה יראו את הבקשה כמאושרת.

אברהם פורז: אם המנהל אומר לא, אז לא.

רות רוטנברג: תיראה מה זה מקרים חריגים.

אברהם פורז: "(1) תקלה או שיפוצים במתקני בז"ן; (2) תנאי מזג אוויר חריגים ...".

אברהם פורז: אז מה אני יכול לעשות?

אברהם פורז: תתארו לעצמכם שבאמת יש חורף קר במיוחד, כמו שהיה ב-1950 כשירד שלג בתל-אביב - - -

פנחס בידרמן: או כמו בשנה שעברה במשך 20 ימים.

אברהם פורז: אם אתה תגיד ששנה שעברה היתה חריגה, אז זה לא טוב.

אברהם פורז: אבל יש שנים שקר במיוחד ופתאום יש צריכה הרבה יותר גדולה של גז.

אברהם פורז: מה אנחנו מעדיפים, שיהיה יותר גז בפי-גלילות או שאנשים יהיו בלי גז בבית?

רות רוטנברג: או יותר גז במקומות אחרים.

יצחק גורן: אם זאת השאלה אז אין דיון מכיוון שאז פי-גלילות צריכה להישאר במקומה וכאשר זה יתפוצץ, זה יתפוצץ.

יצחק גורן: אם לא יתפוצץ, לא יתפוצץ.

יצחק גורן: השאלה היא אחרת.

יצחק גורן: השאלה היא האם אפשר לספק גז לתושבי תל-אביב גם אם פי-גלילות נמצאת בהפחתה הרבה יותר גדולה מזה בכמויות הגז ואפשר למלא את המיכלים פעם ביומיים במקום פעם בשלושה ימים.

אברהם פורז: מר גורן, יש שתי אפשרויות.

אברהם פורז: או שאתם מבקשים שנגביל את זה לשנה ושבזמן הזה יהיו דיונים והחלטה מה לעשות, או לא לאשר את הצו בכלל, ליצור מצב משברי ואני לא יודע מה תעשו במשבר הזה.

אברהם פורז: מה עמדתכם?

אברהם פורז: מה אתה מעדיף: שנגביל לשנה או שלא נאשר כלום?

אברהם פורז: האם אתם יודעים שאנחנו הכנסנו לפה גם את העניין של השר?

לאה ורון: סעיף 5(ב) יתבטל משום שתתווסף פיסקה (4): "מקרה בלתי צפוי שאושר על-ידי השר כמקרה חריג".

אברהם פורז: "השר" הוא השר לתשתיות לאומיות.

אברהם פורז: אני מקווה שיש תיאום בין משרדי הממשלה.

אברהם פורז: מר גורן, כמנכ"ל משרד ממשלתי אתה לא יכול להגיד אחרת.

אברהם פורז: אתה לא יכול להגיד שאין לך אמון במשרדי הממשלה.

יצחק גורן: חס וחלילה.

יצחק גורן: יש לי אמון מלא בשר לתשתיות לאומיות שתפקידו לספק תשתיות ואין לי שום בעיה בעניין הזה.

יצחק גורן: הם עושים את מלאכתם מעבר לנאמנה.

אברהם פורז: רבותי, אנשי המשרד לתשתיות לאומיות, השאלה היא מה עמדתכם לגבי הרעיון שהצו יהיה בתוקף לשנה כדי שבתקופה הזאת יהיה משא ומתן על העתקת פי-גלילות ממקומה או על דבר חלופי אחר?

אלי רונן: אני חושב שצריך לנתק בין הנושא של העתקת פי-גלילות לנושא של הצו.

אלי רונן: מאחר והנושא של ההעתקה נתקל בקשיים, נאלצנו למצוא פתרונות זמניים על מנת להפחית את הסיכון באיזור של פי-גלילות.

אלי רונן: לשם כך הכנו את הצו הזה.

אלי רונן: עשינו עוד מספר פעולות במהלך השנתיים האחרונות על מנת להפחית את הסיכונים בפי-גלילות.

אלי רונן: לצערי אנחנו כרגע לא מוצאים שום פתרון אחר לנושא ההעתקה.

אלי רונן: בחצי שנה האחרונה שתי חברות הגז, פזגז ואמישראגז, קיבלו הודעות רשמיות לחפש אתרים באופן עצמאי על מנת לנתק אותן מהתלות בתמ"א 32, שאושרה אבל הוקפאה.

אברהם פורז: מה אתה אומר על הטענה שלא צריך בכלל מתקן כזה ושאפשר מבתי הזיקוק, או מאיפה שמכינים את הגז, להפיץ את זה במשאיות ישר לצרכנים?

אברהם פורז: יש הטוענים שלא צריך בכלל מין ריכוז כזה של גז ושהוא מיותר.

אלי רונן: לדעתי הטענה הזאת מופרכת לחלוטין משום שכל הנושא של השינוע הוא בעצם הגורם המסוכן ביותר בכל הפעילות הזאת של הגז.

אלי רונן: לצערנו השינוע הוא ברמת סיכון של 10 בחזקת (4-), כשפי-גלילות במצבה הנוכחי היא ברמת סיכון של 10 בחזקת (5-).

אלי רונן: זאת אומרת, רמת הסיכון של השינוע היא יותר גבוהה בסדר גודל של אחד.

אלי רונן: אם יתחילו להפיץ גז מחיפה, מאשדוד ומאשקלון לאיזור המרכז, כמות המשאיות תגדל.

אלי רונן: נעשו הרבה מאוד עבודות בעניין הזה.

אלי רונן: אני חושב שאנחנו בכל מקרה, גם אם לא יהיה פי-גלילות, חייבים למצוא אתר באיזור המרכז על מנת לנפק ממנו בלונים או גז בצוברים לכל האוכלוסיה באיזור גוש דן.

יצחק גורן: אנחנו בהחלט מוכנים שפי-גלילות תישאר אתר למילוי ולהפצה לגז לכל תושבי תל-אביב, רמת-גן והרצליה.

יצחק גורן: אבל אין סיבה שפי-גלילות תשמש כאתר מילוי והפצה לגז לתושבי ירושלים, באר-שבע, אשדוד, אשקלון וכדומה.

אברהם פורז: הדברים האלה חוזרים על עצמם פה כך שאני אפילו לא עצוב.

אברהם פורז: העניין הוא כזה, כל אחד רוצה שיהיה אתר כזה, רק לא על ידו.

אברהם פורז: התוצאה היא שכל פעם, בכל מקום שמוצע כאלטרנטיבה יש מתנגדים ובסוף ההצעה יורדת מהפרק.

אברהם פורז: כך קורה גם בעניין ההטמנה.

יצחק גורן: יש היום אתרים שלא צריך הרבה בשביל להמשיך ולקיים אותם ולעשות בהם מה שצריך לעשות.

יצחק גורן: למשל אתר אשקלון, שלא היה קיים כשהתחילו לטפל בתמ"א 32 בשנת 1992.

יצחק גורן: עכשיו גם מגדילים את כושר האיחסון באשקלון בעוד 1,500 טון - כאשר בכל פי-גלילות יש כושר איחסון של 2,500 טון.

יצחק גורן: היתה בינינו לבין המשרד לתשתיות לאומיות הבנה שכאשר 1,500 הטון האלה באשקלון ימומשו - והם נמצאים בתהליך מימוש - תהיה הפחתה נוספת של גז בפי-גלילות.

אברהם פורז: נדמה לי שהיה עוד משהו שהערתם, לגבי זה שצריך קודם לרוקן את המיכל הגדול.

רות רוטנברג: כן, המיכל של 500 טון.

יצחק גורן: יש מצב שבו כל הזמן מרוקנים חלק מהבלונים.

אברהם פורז: קבענו פה שמשעה שהתחילו לרוקן מיכל, קודם כל גומרים לרוקן אותו עד תום לפני שפותחים מיכל נוסף.

אברהם פורז: זה סוכם פה.

אברהם פורז: אתם גם רוצים להתנות תנאי נוסף.

נטע דרורי: זה הופיע גם בטיוטה של המשרד לתשתיות לאומיות.

אברהם פורז: מה נאמר שם?

אברהם פורז: שקודם מרוקנים את המיכל הגדול?

אברהם פורז: זה אומר שיכולים להיות 4 מיכלים קטנים מלאים אבל מרוקנים תחילה את המיכל הגדול.

אברהם פורז: אנשי חברות הדלק, מה אתם אומרים על הבקשה הזאת, שקודם ירוקנו את המיכל הגדול?

אלי פיימן: אני מפזגז.

אלי פיימן: זה רלוונטי רק לגבינו.

אלי פיימן: אני התייחסתי לנקודה הזאת בדיון הקודם ואני חוזר פעם נוספת.

אלי פיימן: העמדה של הגורמים המקצועיים, ובראשם שירותי כבאות וסקר הסיכונים וגם אנשי ענף הבטיחות בגז במשרד לתשתיות לאומיות, היא שבמבנה ובמיקום של הצוברים בתוך פי-גלילות עדיף להתחיל בריקון של 4 צוברים מסויימים, שידועים לכל מי שמכיר את התוכנית של פי-גלילות, שהם דווקא צוברים של 90 טון.

אלי פיימן: מדובר על 4 מיכלים מסויימים שהם פחות בטיחותיים מהמיכלים הגדולים.

אלי פיימן: כמו כן המיכלים הקטנים הללו יותר קרובים לכביש מספר 5, כביש צומת מורשה עד צומת פי-גלילות.

אלי פיימן: ברגע שאתה מרוקן את ה-4 האלה אתה מקטין את הסיכון בהרבה לעומת הריקון של המיכלים הגדולים.

אברהם פורז: אנשי המשרד לתשתיות לאומיות, מה אתם אומרים על הטענה הזאת?

אברהם פורז: אני לא אלך לבדוק את המיכלים באופן אישי.

אלי רונן: אין בכלל ספק בכך שמיכל בגודל של 500 טון מסוכן יותר מאשר מיכל בגודל של 90 טון.

אברהם פורז: אבל השאלה היא האם אנחנו צריכים לתבוע מהם לרוקן את המיכל הגדול תחילה.

אלי רונן: אני לא מסתכל על האלמנט של הריקון.

אלי רונן: אני מסתכל על האלמנט של הכמויות.

אברהם פורז: נניח שמחר בבוקר יהיו לי X מיכלים מלאים.

אברהם פורז: האם אני חייב להתחיל בריקון הגדול או, כפי שאומרים פה, אין סיבה להתחיל בגדול כי הוא יותר בטוח?

אברהם פורז: אולי דווקא עדיף לרוקן את אלה שקרובים לכביש?

פנחס בידרמן: אנחנו אומרים שאפילו פחות בטוח להתחיל בריקון המיכל הגדול.

פנחס בידרמן: זה עוד יותר חמור.

אברהם פורז: בואו נשמע חוות דעת מקצועית.

אברהם פורז: אני לא מבין בזה.

אלי רונן: בשביל להחזיק 900 טון - ואני כרגע מסתכל על המצב הנורמלי, בלי חריגים של 10% - אז הם צריכים להחזיק מיכל אחד גדול מלא של 500 טון והיתרה במיכלים קטנים.

אלי רונן: אם הם מחזיקים שני מיכלים גדולים אז הם כבר חורגים מ-900 טון ומגיעים ל-1,000 טון.

אלי רונן: המיכלים הקטנים מכילים 90 טון כל אחד.

אברהם פורז: נניח לרגע שהם לא עברו את התיקרה אבל אחד המיכלים הוא המיכל הגדול.

אברהם פורז: האם צריך לרוקן אותו תחילה, כי הוא גדול ומכיל יותר חומר, או שעדיף להתחיל לרוקן את הקטנים, משום שהם יותר קרובים לכביש, ואני לא יודע, אולי גם הבטיחות של המיכל הגדול יותר טובה, אולי יש לו עוד איזה מיגון משופר?

יצחק גורן: אין הבדל גדול במרחק מהכביש של המיכלים הקטנים בני 90 טון והמיכלים הגדולים בני 500 טון.

אלי רונן: על מנת לעמוד בדרישה של 900 טון הם חייבים להחזיק מיכל גדול אחד מלא וכל השאר הם מיכלים קטנים.

אברהם פורז: הם אומרים שכאשר כל המיכלים מלאים על חברת הגז להתחיל לרוקן דווקא את המיכל הגדול.

אברהם פורז: שישתדלו שרוב הזמן המיכל הגדול יהיה ריק.

אברהם פורז: המגמה היא שהמיכל הגדול יהיה יותר ריק מהמיכלים האחרים.

אלי רונן: זה מצב פחות טוב משום שאם אתה מחזיק את המיכל הגדול חצי מלא - - -

אברהם פורז: ברור שהוא לא יכול להיות חצי מלא.

אברהם פורז: אם יתחילו לרוקן את הגדול אז חייבים לרוקן אותו עד הסוף.

אברהם פורז: השאלה היא האם כשאני מנהל התפעול בא בבוקר ויש לי 4 מיכלים מלאים, האם אני קודם כל מרוקן את הגדול או שאני יכול קודם כל לרוקן את הקטנים, או שזה נשאר לשיקול דעתי ורמת הסיכון לא משתנה?

אלי רונן: אם הוא מגיע למסקנה שהוא יכול לרוקן את המיכל הגדול מתחילתו ועד סופו - שירוקן את המיכל הגדול ויביא אותו למצב אפס.

אלי רונן: אם הוא לא מביא אותו ממצב 500 לאפס או לא מביא אותו בו-זמנית, אז שיילך קודם לקטנים וישאיר את המיכל הגדול מלא.

אלי רונן: אני לא רוצה עכשיו להחליף את מנהלי התפעול של חברות הגז.

אברהם פורז: אתה אומר שאין משמעות לתביעה לרוקן את המיכל הגדול תחילה.

אלי רונן: אני אומר:

אלי רונן: המיכל הגדול צריך להיות או מלא או ריק.

אברהם פורז: בואו נעבור את הקטע הזה.

אברהם פורז: ברור שכל מיכל שהתחילו בריקונו צריך לרוקנו עד הסוף.

אברהם פורז: אתה לא רוצה מיכלים חצי מלאים.

אברהם פורז: כמנהל התפעול באתי בבוקר ויש לי מיכל אחד גדול מלא ועוד 4 מיכלים קטנים מלאים.

אברהם פורז: האם יותר בטוח שירוקנו את המיכל הגדול, או שזה לא משנה, או אולי אפילו נהפוך הוא?

אלי רונן: אם באותו יום אני צריך לנפק 200 טון אז שיילכו לריקון שני מיכלים קטנים ולא למיכל הגדול.

יצחק גורן: אני רוצה לנסות להגיע להסכמה.

יצחק גורן: בפזגז לא תאוחסן בקיץ כמות העולה על 900 טון.

יצחק גורן: כושר האיחסון של פזגז הוא 1,600 טון.

יצחק גורן: זאת אומרת שבכל מקרה מיכל אחד של 500 טון בקיץ תמיד ריק ועוד בין מיכל אחד לשניים של 90 טון, למעט מקרים חריגים.

יצחק גורן: תיכף נדבר על מקרים חריגים.

אלי פיימן: זה לא נכון.

אלי פיימן: זה לא מה שכתוב פה.

אלי פיימן: בספירה אחת נכנסים 500 טון אז גם בקייץ מותר לי לאחסן חוץ מהספירה האחת שאתה מדבר עליה עוד 400 טון במיכלים הקטנים.

אלי פיימן: עם כל הכבוד, אני מציע שאת הנושא הזה תשאירו לאחריות בעלי המקצוע של פזגז.

אלי פיימן: אנחנו נקטין את הסיכון למינימום.

אלי פיימן: אומרים שירותי הכבאות ואומרים אפילו אנשי איכות הסביבה - - -

יצחק גורן: אתם לא מקבלים רישיון משירותי הכבאות.

אלי פיימן: הם נותנים לנו רישיון.

יצחק גורן: איפה הוא?

יצחק גורן: אפשר לראות אותו?

אלי פיימן: עד סוף השנה אני מקווה שהוא יהיה בידינו.

אלי פיימן: אנחנו מודעים לרצון להוריד את רמת הסיכון למינימום האפשרי.

צבי ג'ורג': באמישראגז אין לנו מיכלים גדולים אלא רק קטנים.

אלי פיימן: צריך להבין שיש סיכון בפתיחה וסגירה, ופתיחה וסגירה של מיכלים.

אלי פיימן: אם אתה עובד עם מיכל יותר גדול מספר הפעמים שאתה צריך לפתוח ולסגור אותו הוא יותר קטן וגם זה שיקול בבחירה איזה מיכל לרוקן קודם.

אלי פיימן: בכל מקרה ברגע שאנחנו מתחילים לרוקן אנחנו תמיד מתחילים לרוקן מהמיכלים הקטנים, שהם היותר מסוכנים והם שיותר קרובים לכביש.

אברהם פורז: רבותי, הוועדה מחליטה כדלקמן: 1) אנחנו מגבילים את תוקף הצו לשנה.

אברהם פורז: 2) אנחנו לא ניכנס כרגע לעניין גודל המיכל.

אברהם פורז: אנחנו מבקשים מהמשרד לתשתיות לאומיות לבדוק את מידת הסיכון של המיכלים השונים.

אברהם פורז: אם אתם חושבים שצריך להכריח אותם לעשות את התפעול של המיכלים כך שהמיכל הגדול ירוקן תחילה - אז תחזרו אלינו עם תקנות.

אברהם פורז: אין לי די מומחיות כדי לקבוע אם זה טוב או לא טוב בתפעול.

אברהם פורז: אתם צריכים לבדוק את זה.

אברהם פורז: ממילא הצו הזה יפוג תוך שנה.

אברהם פורז: 3) לדאבון הלב, אם עוד שנה תוקף הצו יפוג אז המצב יחזור לקדמותו.

אברהם פורז: אני מציע, גברתי מנהלת הוועדה - מתי הצו אמור להיכנס לתוקף, רבותי?

חגית אייזנמן: ברגע שהוא מפורסם.

אברהם פורז: בואו נאמר שהוא יפורסם ב-30.10.

אברהם פורז: אנחנו מבקשים בימים האחרונים לפני יציאת הכנסת לפגרת הקייץ, בסוף יולי 2001, לקיים בוועדה דיון בשאלת פי-גלילות ולבדוק מה עשו משרדי הממשלה כדי להקטין את הסיכון.

אברהם פורז: ברור שזה פתרון זמני, כולם מסכימים.

אברהם פורז: הפתרונות האלטרנטיביים הם: או שמבתי הזיקוק הגז ינוע ישר, בלי תיווך באמצע.

אברהם פורז: זאת תיזה שיש הטוענים שהיא יותר מסוכנת.

אברהם פורז: אלטרנטיבה אחרת היא שיימצא אתר אחר.

אברהם פורז: אלטרנטיבה שלישית היא האפשרות להגדיל את הבטיחות כאן, כמו קבורת המיכלים האלה עמוק באדמה.

אברהם פורז: פעם קראתי מאמר לפיו בהרבה מאוד מקומות בעולם מגדילים את הבטיחות על-ידי קבורת מיכלים כאלה עמוק עמוק באדמה, כדי שאם תהיה צרה היא תתרחש כמו פיצוץ גרעיני תת-קרקעי.

אברהם פורז: זה רע אבל זה יותר טוב מהירושימה.

אברהם פורז: ההוראה - האומרת שבטרם מתחילים לרוקן מיכל מלא מרוקנים קודם כל עד תום את המיכל שהתחילו בריקונו - נשארת בעינה.

צבי ג'ורג': יש טעות דפוס בסעיף 4(ב) ו-4(ג).

צבי ג'ורג': במקום "פזגז" זה צריך להיות "אמישראגז".