ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 190, 2000-09-11 13:00

חברי הוועדה: זאב בוים אברהם רביץ מוסי רז משה גפני אופיר פינס-פז יוסף פריצקי שלום שמחון

מוזמנים: יוסי דרור ארגון עובדי הפלחה גרשון שליסל ארגון עובדי הפלחה עמי אוליאל מזכיר ארגון מגדלי הפירות בישראל גיא ארליך הוועד לשומרי מסורת הרב יעקב סבג ראש אגף הכשרות הארצי, הרבנות הראשית שמעון אולמן, עו"ד היועץ המשפטי, הרבנות הראשית הרב לוי נפש הרבנות הראשית הרב חיים פולק רבנות ירושלים שלמה שמולביץ מנהל המחלקה למצוות הארץ ברבנות ירושלים בנימין חזן מפקח המחלקה למצוות הארץ ברבנות בירושלים אילן שבע מנכ"ל ביכורי השדה דרום חיים פרננדס אגף תקציבים, משרד האוצר

נושא: שנת השמיטה – אפשרות של פגיעה בחקלאים.

אברהם פורז: את הדיון קבעתי לפי הזמנה של שני אנשים: האחד, חבר הכנסת אבשלום וילן, שהוא עדיין בחו"ל, והשני זה חבר הכנסת יוסי פריצקי, שנמצא איתנו כאן.

אברהם פורז: הם היפנו את תשומת ליבי לכך שיש המערערים על תוקפם של ההסברים שנהוגים זה עשרות בשנים לגבי שנת שמיטה.

אברהם פורז: אפילו ראיתי איזה כרוז בחתימה של רבנים מאוד מכובדים על כך שההסדר של היתר המכירה, שהיה נהוג במשך שנים, הוא הסדר שאסור להסכים עימו.

אברהם פורז: ראיתי גם את הרב הראשי בקשי דורון בהופעה בטלוויזיה.

אברהם פורז: מאחר שחבר הכנסת וילן איננו, אנחנו ניתן לחבר הכנסת פריצקי, שהוא אחד המציעים, להציג את הנושא.

יוסף יצחק פריצקי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יוסף יצחק פריצקי: השנה הבאה, שהיא שנת תשס"א, היא שנת שמיטה.

יוסף יצחק פריצקי: יש יהודים שומרי תורה ומצוות שסבורים – זאת אמונתם וזה בסדר גמור - שאין לאכול מגידולי הארץ – יש גם ויכוח מה היא הארץ, אבל את זה נעזוב בצד – בשנת השמיטה, לפיכך הם מבקשים לרכוש ירקות מתוצרת אחרת שלא גודלה בארץ ולא על ידי יהודים.

יוסף יצחק פריצקי: כאדם ליברלי גם אני חושב שזה בסדר גמור, מותר לכל אדם לקנות ירקות איפה שהוא רוצה.

יוסף יצחק פריצקי: יש במדינת ישראל חוק איסור הונאה בכשרות, שאני כבר זועק עליו מאז שאני חבר כנסת.

יוסף יצחק פריצקי: לפי דעתי צריך לבטל אותו, כי החוק הזה מעניק מונופול לרבנות הראשית לשימוש בשורש כשר.

יוסף יצחק פריצקי: בכל העסק שנקרא כשרות מוענק מונופול לרבנות הראשית לישראל.

יוסף יצחק פריצקי: כשרות של בלז או סאטמר יכולה להיות רק כשרות שנייה.

יוסף יצחק פריצקי: קרה עכשיו מקרה שרבנים ברבנויות הראשיות אמרו שהם מקבלים על עצמם את הגישה המחמירה, האחרת, השונה, והם לא מאפשרים את ההסדר שהיה נהוג על פני שנים, של היתר מכירה.

יוסף יצחק פריצקי: מה פירוש לא לאפשר את ההסדר?

יוסף יצחק פריצקי: פירושו של דבר שהם לא יתנו תעודת כשרות, כי הדבר מנוגד לדעתם, למצפונם, למי שיקנה ירקות מחקלאי יהודי שמגדל ירקות כאן על פי עניין שנקרא היתר מכירה.

יוסף יצחק פריצקי: מה שאני חושב שהרבנים האלה היו צריכים לעשות זה להתפטר, ולהגיד: אדוני, אנחנו הולכים הביתה.

יוסף יצחק פריצקי: כך עושה אדם.

יוסף יצחק פריצקי: אבל לא, הם אומרים: לא, אנחנו לא נתפטר, אנחנו נמשיך.

יוסף יצחק פריצקי: לדעתי, אנחנו נכנסים לתוהו ובוהו.

יוסף יצחק פריצקי: למה בתל-אביב בתי מלון יכולים לקנות מהשוק הסיטונאי כי זה בהיתר מכירה, אבל בירושלים אי אפשר לקנות?

יוסף יצחק פריצקי: איזה מן דבר זה?

יוסף יצחק פריצקי: אני רוצה לקרוא את גילוי הדעת של הרב בקשי דורון, שפורסם בעיתון "יתד נאמן": "עשינו ונעשה ברבנות הראשית לסייע לשומרי שמיטה מבלי להזדקק להיתר המכירה ולמסייעים להרחבת מעגל שומרי השמיטה, ולסייע לכל רבנות מקומית שחפץ אלוקים בידה לתקן שבמקומם תשמר שמיטה כהלכה".

יוסף יצחק פריצקי: אם יש חקלאי אחד בארץ שמגדל ולא יכול לקבל על כך תעודת כשרות, זהו סקנדל.

יוסף יצחק פריצקי: את הסקנדל הזה אנחנו צריכים לפתור.

מאיר יפרח: אנחנו מבקשים שהנוהל שהיה בהיתר מכירה, שהיה מקובל כל השנים, יימשך.

מאיר יפרח: אני חושב שהעניינים הולכים ומסתבכים.

מאיר יפרח: אם לא יפריעו לחקלאים שמגדלים בהיתר מכירה לקבל את האישורים המתאימים לא תהיה שום בעיה.

אברהם פורז: מה הבנתם מהרב בקשי דורון?

מאיר יפרח: אנחנו הבנו שהעניינים הסתדרו.

אברהם פורז: מה יקרה אם רבנות מקומית מסויימת תחליט שהיא רוצה להחמיר?

מאיר יפרח: אסור שיהיו לזה השלכות למקומות אחרים.

יוסף יצחק פריצקי: הוא הבטיח לכם שהעניין יוסדר?

מאיר יפרח: כרגע אנחנו עוד לא יודעים.

מאיר יפרח: אם זה לא יוסדר, אז כבר אמרתי מה מגדלי הירקות יעשו.

אופיר פינס-פז: מר יפרח, מה היה לפני 7 שנים?

מאיר יפרח: לפני 7 שנים היה נוהל של היתר מכירה.

מאיר יפרח: אף אחד אז לא הפריע, כולם הסתדרו במסגרת מועצת הירקות.

אופיר פינס-פז: ו-7 שנים לפני זה?

מאיר יפרח: לא הרגשתי שזה הפריע למישהו.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת שעד הפעם הזאת הדברים זרמו על דעת כולם.

מאיר יפרח: אני מקווה שזה יימשך כך.

עמי אוליאל: אני פניתי לחברי הכנסת וביקשתי את התערבותם כדי למנוע פגיעה בחקלאים.

עמי אוליאל: רבנות ירושלים הודיעה בצורה הכי מפורשת שאין בעיה לגבי הפירות, ושהחקלאים מגדלי הפירות יוכלו להמשיך לגדל ולשווק את תוצרתם בדיוק כמו שהיה לפני 7 שנים, 14 שנים ו-21 שנים.

עמי אוליאל: אני רוצה להתייחס לנושא של הרבנויות השונות.

עמי אוליאל: זאת בדיוק הבעיה.

עמי אוליאל: יש רבנויות שונות ויש רבנות ראשית.

עמי אוליאל: אנחנו מקיימים דיונים משותפים עם הרבנות הראשית על נושא הכשרויות השונות בגידולים החקלאיים.

עמי אוליאל: הבעיה היא שלא מספיק שהרבנות הראשית נותנת את ההכשר על פי הכללים, על פי ההלכות ועל פי הפסקים שלה, אלא יש רבנויות שונות .

עמי אוליאל: דווקא פה הייתי שמח אילו היה מונופול של הרבנות הראשית.

עמי אוליאל: זה שאין מונופול ויש עוד רבנויות ועוד הכשרים, זה דבר שיוצר את המסחר בכשרויות.

עמי אוליאל: את זה צריך למנוע.

עמי אוליאל: יש בארץ את מכון התקנים.

עמי אוליאל: האם הוא מונופול או לא מונופול?

עמי אוליאל: הוא מונופול.

עמי אוליאל: אין כמה מכוני תקנים.

אברהם פורז: אבל אתה לא יכול למנוע ממישהו שהתקן של מכון התקנים לא טוב לו לקחת את המוצר לבדיקה נוספת אצל מישהו אחר.

עמי אוליאל: היינו שמחים להגיע למצב שבו יש תקן כשרות מקובל, מוסכם, שאפשר לעבוד על פיו בכל התחומים.

עמי אוליאל: לא יתכן שאנחנו החקלאים נצטרך לממן את כל הכשרויות, את כל ההשגחות.

עמי אוליאל: זה עומס כבד עלינו.

עמי אוליאל: אם זו מערכת ממלכתית, היא צריכה להיות מתוקצבת כמו כל מערכת ממלכתית אחרת.

עמי אוליאל: השירות הוא לא שירות לחקלאים, הוא שירות לציבור שצורך את המוצרים הכשרים האלה.

גרשון שליסל: אני לא כל כך מסכים עם מאיר שהכל חזר לקדמותו.

גרשון שליסל: הנושא של היתר המכירה, לפחות על פי רבנות ירושלים, הוא טוב כל עוד הזריעות נזרעו עד ראש השנה.

גרשון שליסל: לגבי הזריעות שייזרעו אחרי ראש השנה יש בעיה לפי חלק מהפסיקות.

גרשון שליסל: בשנים עברו, אם זה לפני 7 שנים, לפני 14 שנים הנושא הזה היה לפי היתר מכירה והרבנויות נתנו את הכשרויות.

גרשון שליסל: היו כאלה שלא קנו את זה.

גרשון שליסל: אנחנו במועצת הירקות מעריכים את היקף הקנייה של החוגים החרדים, שלא סומכים על היתר המכירה, ב-11%.

גרשון שליסל: כל עוד 11% או 12% יקנו מאפיקים אחרים, כמו מערבים ישראלים או מערביי השטחים, אין בעיה.

גרשון שליסל: רצוי שהגורמים החרדיים יתארגנו להביא מאותם גורמים.

גרשון שליסל: מתי זה כואב לנו כמועצת הירקות?

גרשון שליסל: כאשר פתאום מתחילים להביא ייבוא מחו"ל.

גרשון שליסל: גם ייבוא מחו"ל אפשר להביא מתי שרוצים, אבל יש לשלם מכס.

גרשון שליסל: אם ישלמו את המכס בגובה שקבוע בהסכמי גת, אהלן וסהלן, אין לנו שום בעיה עם זה.

גרשון שליסל: החשש הגדול הוא שיפעילו לחצים פוליטיים, לחצים ציבוריים כדי שלאותם חוגים שנזקקים לזה יורידו את המכס.

גרשון שליסל: במועצת הירקות קיבלנו החלטה לאפשר הורדת מכס לאותם 11%, 12% כדי שלא ישלמו סכומי עתק.

גרשון שליסל: הבעיה היא מה יקרה אם פתאום יחילו את זה גם על אזרחים אחרים שלא איכפת להם לקנות מהיתר מכירה.

יעקב סבג: הרבנות הראשית לישראל היא רבנות ממלכתית שנותנת שירותים לכל אזרחי מדינת ישראל בנושאים ובתחומים שונים.

יעקב סבג: אחד הגורמים שהיא נותנת לו שירותים הוא המגזר החקלאי.

יעקב סבג: ברוך ה' זכינו לשבחים מצד החקלאים על שיתוף הפעולה בנושא תרומות ומעשרות, בנושא העורלה.

יעקב סבג: הרבנות הראשית עבדה איתם יד ביד, למעט בחודשים האחרונים שהיה הויכוח על אגרונומים.

יעקב סבג: בואו לא נשכח ש-6 שנים שלמות זה היה לטובת כולם ולשביעות רצונם של כולם.

יעקב סבג: אנחנו נותנים שירות גם למגזר הלא יהודי.

יעקב סבג: לא מזמן נפתח בדיר-אל-אסד בית מטבחיים גדול ומשוכלל.

יעקב סבג: אנחנו כרבנות ראשית עזרנו למי שמנהל את זה.

יעקב סבג: הרבנות הראשית הבהירה שהיא תעזור לכולם.

יעקב סבג: בקטע הזה של היתר המכירה הרבנות הראשית עושה בדרכי נועם לצמצם את היתר המכירה.

יעקב סבג: אנחנו לא נמצאים באותה תקופה שהיינו בה לפני 50 שנה, שהנושא של העבודה בשנת השמיטה היה צורך קיומי.

יעקב סבג: בגלל שהיום זה פחות, אנחנו מצמצמים.

יעקב סבג: אם בשמיטה הקודמת היו כ-15 אלף חקלאים שחתמו על היתר המכירה, השנה זה מצטמצם.

אברהם פורז: האם יש חשש שתשללו למישהו תעודה?

יעקב סבג: אי אפשר לבוא בעליהום.

אופיר פינס-פז: מה זה עליהום?

אופיר פינס-פז: אנחנו עשינו עליהום?

אופיר פינס-פז: אתה יודע מי עשה עליהום?

יעקב סבג: אני לא רוצה להכנס לזה כי זה לא הנושא.

אופיר פינס-פז: תגיד מי עשה עליהום על הרבנות.

יעקב סבג: אני אסביר את זה בהמשך.

יעקב סבג: לא זה הנושא.

יעקב סבג: אם יש לנו חשבון עם מישהו, בטח לא פה.

אופיר פינס-פז: מישהו נבהל?

יעקב סבג: לא.

יעקב סבג: אם מישהו חושב שהרב בקשי דורון נבהל, אני מודיע חגיגית שהוא לא נבהל, הוא לא התקפל, הוא לא כלום.

יעקב סבג: הוא לא פוחד והוא לא פחד.

יעקב סבג: היתה הבהרה שמישהו לא הבין אותה נכון.

יעקב סבג: הרבנות הראשית פעלה ותמשיך לפעול לפי הקו שמנחים אותה חברי מועצת הרבנות הראשית לישראל.

יעקב סבג: הנושא של המגזר החקלאי מטופל כמו שצריך.

יעקב סבג: הרבנות הראשית פועלת ותפעל בדרכי נועם לצמצם את היתר המכירה.

יעקב סבג: כל חקלאי שמקבל על עצמו לא לעבוד בשנת השמיטה קיבל.

יעקב סבג: החקלאים הם לא ילדים קטנים, הם יודעים מה הם רוצים, הם יודעים מה המשמעות של היתר מכירה.

יעקב סבג: אם מישהו מחליט שהשנה הוא חוזר בתשובה והוא לא עובד את האדמה, הוא יקבל אישור.

אברהם פורז: מה עם אחד שבכל זאת ממשיך?

יעקב סבג: אני קודם רוצה להתייחס לדבריו של מר פריצקי.

יעקב סבג: אין מונופול.

יעקב סבג: מי שבא ודורש תעודת כשרות, לא בא בגלל העיניים היפות של הרב, הוא בא בגלל האינטרס הכלכלי שלו.

יעקב סבג: מר פריצקי, אם אתה חושב שבעל עסק יוכל לכתוב על העסק שלו בהשגחת ובהמלצת חבר הכנסת פריצקי, תעמוד אתה בראש הרשות הזאת.

יוסף יצחק פריצקי: הוא רוצה רק כשרות של הרבי מבלז, לא את הכשרות שלך.

יעקב סבג: ואני רוצה שאת בדיקת הרישוי יעשה לי אברמ'לה.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת שיש מונופול.

יעקב סבג: לא מונופול, זה חוק.

יעקב סבג: במקרה הזה זה הרבי מבלז, אבל במקרה הבא זה יכול להיות הוועד לשומרי מסורת.

יוסף יצחק פריצקי: מאה אחוז.

יוסף יצחק פריצקי: אל תקנה.

אברהם פורז: רבותי, זה לא אשמתו שיש לרבנות מונופול.

יוסף יצחק פריצקי: בוודאי שזה לא אשמתו, אבל שלא יגיד שאין מונופול.

יעקב סבג: אם אתה רוצה לקרוא לזה מונופול תקרא לזה מונופול.

יעקב סבג: למה בתי מלון בירושלים לא לוקחים את הכשרות של הוועד לשומרי מסורת?

יוסף יצחק פריצקי: כי אסור להם.

יעקב סבג: מותר להם.

יעקב סבג: הם עשו את זה בטבריה ובעוד מקומות.

יעקב סבג: אתה יודע מה קרה?

יעקב סבג: אף אדם לא נכנס.

גיא ארליך: לא אמת, הרב סבג.

יעקב סבג: מי שרוצה לסגור את העסק שלו מבחינה כלכלית, שיקח את הוועד לשומרי מסורת או כל גוף אחר.

יעקב סבג: הרבנות הראשית היא רבנות ממלכתית שנותנת, נתנה ותתן את השירות לכל אזרחיה.

יעקב סבג: בעל עסק שירצה תעודת כשרות מכל רבנות שהיא והוא משתמש בהיתר המכירה - יקבל.

יעקב סבג: אם יש רבנויות שהצליחו לשכנע את בעלי העסקים לוותר על היתר המכירה, זה בסדר גמור.

יעקב סבג: אין פה כפייה דתית.

אברהם פורז: הרב סבג , האם זה ברור שזה בדרכי נועם ולא באיומים מרומזים?

אופיר פינס-פז: איך אדם מוותר על מקור פרנסתו בדרכי נועם?

יוסף יצחק פריצקי: אופיר, הוא יוותר מה-6 מיליון שאתה מעביר לו בוועדת הכספים.

יעקב סבג: מי שיקבע אם העסק הזה יהיה כדאי אלה הלקוחות.

אופיר פינס-פז: אני חקלאי.

אופיר פינס-פז: תשכנע אותי בדרכי נועם.

יעקב סבג: אני לא רוצה לשכנע אותך.

אברהם פורז: הרב סבג, זה ברור לגמרי שלא תהיה שלילה של תעודות כשרות?

יעקב סבג: אין שום בעיה.

יעקב סבג: מכל רבנות שבעל עסק ירצה תעודה עם היתר מכירה הוא יקבל.

יעקב סבג: מי שיקבע את הכדאיות אלה יהיו הלקוחות.

יעקב סבג: אם אני אראה שלא הולך לי, אני אסגור את היתר המכירה ואני אעבוד בלי היתר מכירה.

אברהם פורז: אבל בעבר אף פעם לא כתבתם שזה עם היתר מכירה.

יעקב סבג: אי אפשר להוליך שולל את הציבור.

אברהם פורז: הרב סבג, לפני 7 שנים, כאשר הוצאתם תעודת כשרות באותה שנה שחלה שנת שמיטה, גם אז נאמר שזה בהתאם להיתר מכירה?

יעקב סבג: כן.

יעקב סבג: אפשר לקחת קופסאות שימורים ולראות שכתוב על פי היתר מכירה.

יעקב סבג: אנחנו צריכים להיות הוגנים כלפי המערכת וכלפי האנשים.

שלמה שמולביץ: המגזר שאנחנו מדברים עליו הוא המגזר של החקלאים שמרגיש נפגע.

אברהם פורז: אם כולם יקנו הכל מייבוא, לחקלאים לא יהיה ממה להתפרנס.

שלמה שמולביץ: שוק מחנה יהודה סגר איתנו על כך שהוא הולך איתנו עם הכשרות שלנו.

שלמה שמולביץ: זה היה בדרכי נועם.

שלמה שמולביץ: ברגע שיורדים לפרטים, רואים שהשינוי הוא שינוי מזערי בענייני הלכה.

שלמה שמולביץ: לא ביטלו את היתר המכירה ומותר להכניס היתר מכירה לירושלים.

שלמה שמולביץ: למקומות שלהם יש את הכשרות של רבנות ירושלים תכנס תוצרת שמורכבת מהיתר מכירה, כמו פירות וירקות רב שנתיים, כאשר ירקות שנזרעו בשנת השמיטה לא ייכנסו.

אברהם פורז: זאת אומרת שלירושלים לא ייכנסו ירקות שנזרעו בשנת השמיטה.

שלמה שמולביץ: ירקות שנזרעו בשנת השמיטה לא מהווים את רוב הסל.

שלמה שמולביץ: תפוחי אדמה גם ככה יוצאים עד חנוכה.

שלמה שמולביץ: זירזנו את חבל מעון שיגמרו את הזריעה לפני שנת השמיטה, על-מנת שנוכל למשוך את תפוחי האדמה מתוצרת הארץ עד פסח.

שלמה שמולביץ: אחרי פסח יש לנו עוד מקומות באיזורי ארץ ישראל שאפשר לקבל מהם.

שלמה שמולביץ: השינוי הזה הוא לא יותר מ20% לחלק מהירקות ובחלק מהזמן.

אברהם פורז: נניח שלמרכול מסויים יש תעודת כשרות מרבנות ירושלים והוא מחליט כן לקנות ממישהו על סמך היתר מכירה אף שזה נזרע בשנת השמיטה, האם תשללו לו את תעודת הכשרות כתוצאה מזה?

שלמה שמולביץ: לרבנות ירושלים יש מעמד מיוחד.

אברהם פורז: מה זאת אומרת מעמד מיוחד?

אופיר פינס-פז: אתה מועצה דתית.

אופיר פינס-פז: רבנות יש אחת.

שלמה שמולביץ: ברבנות ירושלים מקבלים את החתך הכי גדול של הציבור.

שלמה שמולביץ: החקלאים משתמשים במעמד הזה.

שלמה שמולביץ: ענבי טלי היו פעם עובדים עם כשרות של לנדאו, עם כשרות של העדה החרדית, עם כשרות של הרב רובין, עם כשרות של בלז ועם כשרות של הרבנות הראשית.

שלמה שמולביץ: היום הם עובדים רק עם הכשרות של רבנות ירושלים.

יעקב סבג: הם עובדים עם הכשרות של הרבנות הראשית.

שלמה שמולביץ: ענבי טלי עובדים היום עם החותמת של רבנות ירושלים במקום כל הכשרויות האחרות.

שלמה שמולביץ: רבנות ירושלים לא גובה מהם שום דבר.

שלמה שמולביץ: מי שהציל אותם מהדברים האלה זאת רבנות ירושלים.

שלמה שמולביץ: יש המון מקומות מחוץ לירושלים שעובדים עם חתימת רבנות ירושלים.

שלמה שמולביץ: הם מנצלים את זה שרבנות ירושלים היא רבנות אוניברסאלית שכל הציבור סומך עליה.

שלמה שמולביץ: כמה שיש בנושא הזה יתרונות, יכול להיות שיש גם טיפה נטל, כי רבנות ירושלים מחמירה בכמה דברים.

שלמה שמולביץ: היא לא היתה מגיעה למעמד הזה אם היא לא היתה מחמירה בכמה דברים.

אברהם פורז: אתם עכשיו הכרזתם על עצמאות ירושלים והתנתקתם מהרבנות הראשית.

אברהם פורז: אני הבנתי שלבתי מלון או מסעדות בירושלים שיביאו מה שנזרע בשנת השמיטה אתם תשללו את התעודה.

חיים פולק: אם תהיה בעיה במסעדה או במלון מסויים, היא תפתר בסופו של דבר.

חיים פולק: מלון או מסעדה שיתעקשו על היתר מכירה ותהיה להם בעיה של תעודת כשרות, נפתור להם את הבעיה.

אברהם פורז: הרב סבג אמר לנו שהרבנות הראשית החליטה שהיתר המכירה הוא היתר מכירה ומי שיעמוד על זה לא ישללו לו את התעודות.

אברהם פורז: מה שאתה אומר הוא שאם הוא יתקל בבעיה אתה כבר תטפל בו.

חיים פולק: אנחנו נפתור כל בעיה שתהיה.

חיים פולק: יש לנו חובה לתת תעודת כשרות.

חיים פולק: אנחנו משרתים את הציבור.

חיים פולק: כל זמן שהמועצה הדתית קיימת, על פי החוק היא צריכה לתת תעודות כשרות.

חיים פולק: אנחנו לא נשלול תעודות.

חיים פולק: אנחנו נתמודד עם זה בשעת מעשה.

אופיר פינס-פז: לרבנות הראשית יש מונופול מוחלט בנושא כשרות.

אופיר פינס-פז: הוא מופקד בידיו של הראשון לציון.

אופיר פינס-פז: אתמול הייתי בבנימינה.

אופיר פינס-פז: שם לקחו למועצה הדתית את הכשרות, ובצדק.

אופיר פינס-פז: את רבנות ירושלים פיזרו.

אופיר פינס-פז: הם באים לוועדה ואומרים מה שהם רוצים.

אופיר פינס-פז: לא מעניין אותם לא רבנות ראשית ולא שום דבר.

אופיר פינס-פז: הפקרות מוחלטת.

אופיר פינס-פז: שר הדתות פיזר את משרד הדתות.

אופיר פינס-פז: רבנות ירושלים באה לוועדת הכלכלה של הכנסת ואומרת הפוך ממה שאומר מר סבג.

אופיר פינס-פז: לא מקובל עלי.

אופיר פינס-פז: אמר מר סבג לוועדה שהרב בקשי דורון לא נבהל, לא נרתע ולא שינה.

אופיר פינס-פז: אנחנו כחברי כנסת צריכים לפקח שאכן הדברים מתבצעים כפי שסוכם.

אופיר פינס-פז: אם תהיה הלכה אחת של הרבנות הראשית לישראל ובשטח יעשו דברים אחרים, יהיה אוי ואבוי.

אברהם פורז: מר פולק, אנחנו הבנו מכם שאתם תנהגו לא לפי מה שהרבנות הראשית הנחתה.

חיים פולק: אני מוכן לקבל את האהדה הגדולה שאתם פה יוצרים לרבנות הראשית.

חיים פולק: אם אדון פינס ואתה תכירו ברבנות הראשית לישראל על כל פסיקותיה, אני מוכן להתפזר.

חיים פולק: אני יותר חסיד של הרבנות הראשית ממך.

אופיר פינס-פז: בוא נסכם שאתה מתפזר.

אברהם פורז: הבעיה היא שגם אם אנחנו נכיר בהם, ספק אם אתה תכיר בהם.

אופיר פינס-פז: בוא נסכם שאתה ואני מקבלים מראש כל פסיקה של הבקשי דורון.

חיים פולק: תחתום על זה עכשיו.

אופיר פינס-פז: אני מוכן.

אופיר פינס-פז: כל מסכת האיומים והלחצים מצד הרב אלישיב על הרב בקשי דורון זה דבר חמור ביותר.

אופיר פינס-פז: זה לא היה צריך להיות.

אופיר פינס-פז: כשמאיימים בחרם על רב ראשי בישראל, אני כאדם לא דתי נפגע.

אופיר פינס-פז: זה לא היה צריך לקרות.

חיים פולק: אתה רוצה להגיד לי שהוא מאיים?

חיים פולק: זה כמו שתאמר לי עכשיו שהשופט ברק מאיים על מישהו.

אברהם פורז: הרב פולק, אתה אומר שאם, למשל, שופט היה מתמחה שלי, אני יכול להחתים אותו כפייתית.

חיים פולק: אתה יודע טוב מאוד שהרב אלישיב לא מאיים.

חיים פולק: אתה יודע שאם הרב אלישיב יגיד ללכת לעשות מלאכה בשבת, כולם יצאו נגד זה.

חיים פולק: יש גבול לכל דבר.

אופיר פינס-פז: אבל כך פורסם.

חיים פולק: אז אל תקרא עיתונים.

אופיר פינס-פז: קראתי בעיתון שפוטרת.

אופיר פינס-פז: זה לא נכון?

יוסף יצחק פריצקי: האם לבעל בית מלון או מסעדה בירושלים שנוסע לשוק הסיטונאי בתל-אביב לקנות ירקות בהיתר מכירה אתה תשלול את תעודת הכשרות?

חיים פולק: לכל רבנות יש את השוק הסיטונאי שלה.

חיים פולק: אם הרב אלישיב יטגן בביתו נקניק ויביא את זה לבית מלון בירושלים, יגידו לו: אדוני, אתה לא יכול להכניס את זה.

אברהם פורז: למה?

חיים פולק: יש סדר.

חיים פולק: כל אוכל שנכנס לבית מלון בא עם תעודת משלוח של הרבנות המקומית.

חיים פולק: אם זה בשר, הוא צריך לבוא עם תעודת משלוח של המפקחים שלנו.

אברהם פורז: אבל מה רע בזה שקונים בתל-אביב?

חיים פולק: שיקנה בירושלים.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא רוצה לקנות בירושלים.

חיים פולק: אותה רבנות שנותנת תעודת הכשר דואגת שבמפעל הבשר, בירקות, במחלבה הכל יהיה כשר.

חיים פולק: המפקח בבית המלון לא מקבל שום מוצר אוכל בלי תעודת משלוח מהיצרן.

חיים פולק: בתעודת המשלוח כתוב שנשלח לבית מלון X 10 קילו עגבניות, 15 קילו פלפלים ושהופרשו תרומות ומעשרות.

יוסף יצחק פריצקי: אתה לא סומך על ההשגחה של רבנות תל-אביב?

חיים פולק: לאכול בבית כן.

חיים פולק: אני לא יכול להסכים לזה שכל בית מלון יקנה במקום שונה.

יוסף יצחק פריצקי: מה רע בזה?

חיים פולק: אתה תגיד שזה לא פיקוח.

חיים פולק: אתה היית מסכים מבחינה וטרנרית שאחד יבוא עם קילו נקניק מתל-אביב והשני יבוא עם קילו נקניק מעזה?

חיים פולק: הבלבול יכול להיות גדול.

חיים פולק: אדון פריצקי, אם היית ממונה על הכשרות היית עושה מה שאתה מבין.

חיים פולק: יש מזל שלא מינו אותך, מינו אותנו.

יוסף יצחק פריצקי: למה אדם שקונה בשוק הסיטונאי בתל-אביב, שהוא תחת הפיקוח של הרבנות הראשית, לא יכול לקבל תעודת כשרות?

יוסף יצחק פריצקי: אני לא מבין את זה.

יעקב סבג: אדם יכול ללכת ולקנות היום ירקות בשוק הסיטונאי של תל-אביב בלי שום בעיה.

יעקב סבג: אם יש לחלק מהסיטונאים משגיחים שמקובלים על רבנות ירושלים, אז אפשר להביא את זה.

יעקב סבג: לא לכל הסיטונאים בתל-אביב יש משגיח.

יעקב סבג: לא כל הסיטונאים לוקחים תעודת כשרות מהרבנות המקומית.

יעקב סבג: אם קונים מסיטונאי בתל-אביב ובאים עם הסחורה לירושלים, ירושלים תעשה הפרשת תרומות ומעשרות ואין שום בעיה עם הירקות.

חיים פולק: ואם יש בעיה של ערלה?

יעקב סבג: חכה, אני מדבר על ירקות.

יעקב סבג: 20 המשאיות שהגיעו יכולים להתפזר בכל המקומות בירושלים.

יעקב סבג: יש את הקטע הזה של ערלה.

יעקב סבג: לנו יש פיקוח בכל הארץ.

יוסף יצחק פריצקי: הרב סבג, אני רק לא מבין למה דבר שהוא טוב לבית מלון בתל-אביב, לא טוב לבית מלון בירושלים.

חיים פולק: מי אמר שהוא לא טוב?

יעקב סבג: אין שום בעיה.

יעקב סבג: כל דבר שטוב לתל-אביב טוב לירושלים.

יעקב סבג: אתם סתם עושים פרובוקציות.

יוסף יצחק פריצקי: אתה תשלול את תעודת הכשרות מבית המלון?

חיים פולק: כל מה שנבדק ואושר ייכנס.

שלום שמחון: אני חושב שבתשובות שאתם נותנים פה אתם משיגים את ההיפך ממה שצריך להיות מושג.

שלום שמחון: מה שהרב בקשי דורון אמר כבר נאמר.

שלום שמחון: הוא עמד מול עם ישראל ואמר שהוא פוחד מחרם.

שלום שמחון: אני יכול להעיד שהוא אמר לי את זה בחדר סגור.

שלום שמחון: הוא אמר לי: "אני לא הרב גורן שחי בצפון תל-אביב, אני חי בתוך הקהילה הזאת.

שלום שמחון: מאחר ואני חי בתוך הקהילה הזאת, אני מבין את ההתנהגויות של אותה קהילה שאני חי בה".

שלום שמחון: בואו לא ננסה לסובב את הגלגל אחרת ממה שהוא.

שלום שמחון: גם אני הייתי נוהג במושב שלי בהתאם לקהילייה שאני חי בה.

שלום שמחון: אם אני יודע שהמושב שלי הוא מושב שומר מסורת, אני לא אדליק אש בשבת ולא אסע בשבת.

שלום שמחון: כל הצדדים הלכו במקרה הנוכחי לפינה שאף אחד לא התכוון להגיע אליה.

שלום שמחון: מצופה מכם שתתנו תשובות הרבה יותר ברורות, כדי שהחקלאים ידעו מה עומד לקרות בשנה הבאה.

שלום שמחון: אתם גורמים למצב שליד כל סופר בארץ יהיו שני דוכנים, כאשר באחד ימכרו ב-9 שקלים ובשני ימכרו ב-2 שקלים.

שלום שמחון: עכשיו לא רק שהחקלאים יעברו עבירה, אלא גם אלה שיבואו לקנות.

שלום שמחון: אני רוצה לראות אדם שפוי שיקנה עגבניה ב-9 שקלים בסופר במקום ב-2 שקלים בכניסה.

שלום שמחון: בואו לא ננסה לראות מי חזק יותר מהשני ומי מחזיק באלמנטים יותר חזקים.

שלום שמחון: אני מאמין שבסופו של דבר אפשר להגיע להבנה.

שלום שמחון: כדי שתהיה הבנה וכדי שהנושא הזה לא יחזור לשולחן הדיונים לאורך כל השנה, אני חושב שצריכה להימצא פה טכניקה נכונה כדי שהחקלאים ידעו מה עומד לקרות בשנה הקרובה.

שלום שמחון: אי אפשר להתכחש לזה שקמו כמה גופים עסקיים, חלקם בתוכנו, שרוצים לקפח חלק מהפרנסה שלנו.

שלום שמחון: גם כשגנבו רכבים במדינת ישראל ידענו שזה לא רק בצד הפלסטיני אלא זה שיתוף פעולה בתוך הצד הישראלי.

שלום שמחון: יש כאן מערכת משולבת שלא נכון לתת לה יד.

שלום שמחון: עשרות שנים אנחנו מנסים להתפרנס מחקלאות.

שלום שמחון: בואו לא ננסה לראות מי יותר חזק, כי זה לא עניין של הורדת ידיים.

שלום שמחון: אין פה שום עניין של הורדת ידיים ואין פה שום עניין שאתם תכופפו אותנו או שאנחנו נכופף אתכם.

שלום שמחון: אני לא מאמין שיהיה חקלאי אחד במהלך השנה הקרובה שתוצרתו תזרק בגלל שרירות לב של משגיח כזה או אחר.

שלום שמחון: בואו לא ניתן לעניין הזה להגיע.

שלום שמחון: כששואל אותך יו"ר ועדת הכלכלה מה יהיה, ואתה אומר לו שכשתגיע למצב הזה תתן תשובה, זה לא בסדר.

שלום שמחון: מדובר בסודות?

שלום שמחון: מאיר יפרח צריך לדעת איך הוא מנחה את המגדלים שלו ובאיזה קודים הם מתנהגים בשנה הקרובה.

שלום שמחון: אם הוא יגיד להם את זה עכשיו, אז כל אחד ידע איך הוא נוהג וגם אתם תדעו איך נוהגים.

שלום שמחון: זאת הכוונה.

שלום שמחון: אין כוונה אחרת.

שלום שמחון: אין כוונה להכנס למחלוקות בין הרב אלישיב, שהוא גדול, ובין הרב בקשי דורון, שממלא תפקיד ציבורי.

שלום שמחון: החקלאים צריכים לדעת מה קורה למחרת ראש השנה.

שלום שמחון: זה מה שמעניין אותנו.

שלום שמחון: לא מעניין אותנו שום דבר אחר.

שלום שמחון: אני חושב שאתה צריך לתת את התשובות.

שלום שמחון: צריך לקום פה צוות מסודר, שיוציא נייר מסודר.

שלום שמחון: אני הבנתי מהרב גפני, מהרב ליצמן ומהרב רביץ שיש מקום להגיע להבנות.

שלום שמחון: אם יש מקום להגיע להבנות, אז בואו נגיע אליהן.

שלום שמחון: האם אתה רוצה שאני אגיד לך באיזה מים מגדלים את העגבניות מעזה?

שלום שמחון: אתה רוצה שאני אגיד לך את האמת?

שלום שמחון: מגדלים את אותן עגבניות בהפרשות של החזירים.

שלום שמחון: לא כדאי בשנה אחת לחסל חקלאות שנבנתה פה עשרות שנים.

שלום שמחון: אני מציע שכולנו נרגיע את המלחמה האחרונה שפרצה, ונמצא את הדרך לפתח נייר הבנות מסודר שמקובל על כולם.

אברהם רביץ: אני הייתי קצת מעורב בכל המהומה שפרצה בעקבות העניין.

אברהם רביץ: אף אחד לא החרים את הרב הראשי דורון.

אברהם רביץ: לא היה דבר כזה.

אברהם פורז: אבל היה חשש שהוא יוחרם.

אברהם רביץ: גם זה לא היה.

אברהם רביץ: תלמידי חכמים, אנשים גדולים לא תמיד יודעים איך לדבר בתקשורת.

אברהם רביץ: בתוך הרחוב החרדי יצא כאילו הרב בקשי דורון מזלזל בשמיטה כהלכתה.

אברהם פורז: בעיניך, הרב רביץ, כהלכתה זה בלי היתר מכירה?

אברהם רביץ: בלי היתר מכירה.

אברהם רביץ: יצא כאילו שהרב בקשי דורון אמר שמצוות דרבנן הן לא כל כך חשובות.

אברהם רביץ: אחד הדברים שקרו לנו מכל העניין הזה זה שיהודים מכל החברה בישראל יושבים ולומדים תורה.

אברהם רביץ: רוב המצוות שאנחנו מקיימים אלה מצוות דרבנן.

אברהם רביץ: מתי מגיעים למצוות דאורייתה?

אברהם רביץ: מעט מאוד.

אברהם רביץ: כל הברכות, כל התפילות, הכל דרבנן.

אברהם רביץ: לא יתכן שרב בישראל יאמר את הדבר הזה, או יחשוב שמצוות דרבנן אין להן חשיבות.

אברהם רביץ: תתארו לעצמכם לרגע שרב בישראל יבוא בוקר אחד ויאמר שתפילין של יד לא צריך להניח.

אברהם רביץ: אין דבר כזה.

אברהם רביץ: הרב בקשי דורון חשש שהדברים שהוא אמר כאילו ביטלו את מצוות דרבנן או את חשיבותה של מצוות השמיטה.

אברהם פורז: מה יעשה החקלאי הישראלי?

אברהם רביץ: אני עוד מעט אגיע לחקלאים.

אברהם רביץ: תאמין לי, הכל יהיה בסדר בסוף.

אברהם רביץ: מאחר וידעתי את הנפשות הפועלות, ידעתי שלא יכול להיות דבר כזה לא מצד זה ולא מצד זה.

אברהם רביץ: כולם חשבו שעשיתי הסכם, שנעשתה פשרה.

אברהם רביץ: אתם יודעים שאצל דתיים אין פשרות.

אברהם רביץ: פשרה זאת מילה שאיננה עובדת.

אברהם רביץ: מה שהיה כאן זאת אי הבנה.

אברהם רביץ: היינו צריכים להבהיר דברים.

אברהם רביץ: מהי דעתו של הרב בקשי דורון?

אברהם רביץ: הוא אמר שהוא ובני ביתו מקפידים על שמיטה כהלכתה, ושהרבנות הראשית מאז ומתמיד משתדלת במידת האפשר לעזור ולסייע להרחיב את המעגלים של שומרי שמיטה.

אברהם רביץ: נוסף עוד משפט אחד, שהוא משפט המפתח, שאמר שאם תהיה רבנות שחפץ ה' בידה הרבנות תסייע לה.

אברהם פורז: אבל מה יעשה חקלאי ישראלי?

אברהם רביץ: אני מיד מגיע לחקלאים הישראלים.

אברהם רביץ: הרב בקשי דורון אמר: "אם חפץ ה' יעלה בידה".

אברהם רביץ: מה זאת אומרת חפץ ה' יעלה בידה?

אברהם רביץ: זאת אומרת שהיא הצליחה.

אברהם רביץ: אם ניקח למשל את הרבנות המקומית ברכסים או בני ברק, אז חפץ ה' עלה בידן, כיוון שלמעלה מ-90% מהאוכלוסייה במקום מעוניינת בזה.

אברהם רביץ: יש כמה מקומות בכל הארץ שחפץ ה' עלה בידם כיוון שהיהודים רוצים בכך.

אברהם רביץ: דרך אגב, אני מוכרח לשבח את רבנות ירושלים.

אברהם רביץ: רבנות ירושלים עשתה את הבלתי אפשרי במדינת ישראל.

אברהם רביץ: רבנות ירושלים הפכה להיות לגורם שההכשר שלו מקובל על כולם.

אברהם רביץ: יש כמובן רבנויות של קבוצות אחרות , אבל מבחינת רמת הכשרות, רבנות ירושלים עשתה את הבלתי אפשרי בגלל ההקפדה שלה.

אברהם רביץ: אני יכול ללכת למלון מפואר בירושלים ולאכול בשקט ובשלווה.

אברהם רביץ: באה רבנות ירושלים ואמרה: אנחנו יכולים גם בירושלים לגרום לכך שתהיה שמירת שמיטה כהלכתה על ידי כולם.

אברהם רביץ: למה?

אברהם רביץ: כי תהיה כאן סחורה ברמה טובה ובמחירים של שוק.

אברהם רביץ: מה רע בזה שהשיווק הכללי של מדינת ישראל היה מלכתחילה מתחשב בעיר כמו ירושלים?

אברהם רביץ: היו כאן חוגים שראו בהיתר המכירה לא משהו שיתוקן בגלל פיקוח נפש.

אברהם רביץ: אני ראיתי את התוכנית האופרטיבית של ועדת השמיטה של הרבנות הראשית.

אברהם רביץ: אם התוכנית הזאת היתה יוצאת לפועל החקלאים לא היו נפגעים.

אברהם רביץ: הם היו צריכים קצת לבסס את השיווק, אבל שום חקלאי לא היה נפגע.

אברהם רביץ: אולי לא כל היושבים כאן יודעים זאת, אבל לא היתה כוונה מלכתחילה לאסור על הרבנות הראשית להוציא היתר מכירה.

אברהם רביץ: אני שמעתי את זה מפיו של הרב אלישיב.

אברהם רביץ: אני לא יודע מה יגידו בחוגים עוד יותר חרדים, אבל הרב אלישיב אמר שלא היתה כוונה.

אברהם רביץ: זה ברור שהרבנות הראשית משתמשת בהיתר המכירה מקדמא דנא.

אברהם פורז: אז על מה המהומה?

אברהם רביץ: היה פלופ שלא לעניין.

אברהם רביץ: אם אתה משווק את הסחורה בצורה חכמה, אז כולם נהנים.

אברהם רביץ: החקלאים יכולים לשווק את כל סחורתם.

אברהם פורז: איך?

אברהם רביץ: יש היתר מכירה.

גרשון שליסל: אבל צריך גם מישהו שיקנה.

אברהם רביץ: בכל הארץ יקנו.

אברהם פורז: האם זה דבר מוסרי להפוך יהודים לגויים של שבת, זאת אומרת לומר שאנחנו בירושלים מחמירים אבל אתם במקומות אחרים לא צריכים להחמיר?

אברהם רביץ: חס ושלום.

אברהם פורז: אז לכאורה מה שלא טוב בירושלים גם לא טוב במקומות אחרים.

יעקב סבג: במקומות אחרים יצרכו לפי הדרישה שלהם.

אברהם פורז: רבנות ירושלים נותנת את הרושם שהיתר המכירה פסול.

חיים פולק: לא.

אברהם רביץ: אם אני אוכל בשר חלק, זה אומר שבשר לא חלק פסול?

שלום שמחון: אמרת שני דברים: אחד, שרבנות ירושלים היא רבנות שעושה את מלאכתה יוצא מן הכלל, ושתיים, שהויסות של השיווק יעשה בצורה כזאת שלירושלים זה יגיע אחרת.

שלום שמחון: בכך בעצם סימנת לכל הרבנויות האחרות שהן צריכות לחקות את רבנות ירושלים כי היא הכי טובה.

אברהם רביץ: בסך הכל מי שקובע את רמת ההכשר ואת סוג ההכשר זה ציבור הקונים.

אברהם רביץ: אם לא היו ירקות כפי שאני נוהג לאכול, לא הייתי אוכל ירקות.

אברהם רביץ: נדמה לי שיש בערך כ-150 חנויות בירושלים שמקפידות על שמיטה כהלכתה.

אברהם רביץ: יש בערך כ-100 חנויות שלא משתמשות בכלל בכשרות, גם לא בהיתר מכירה.

אברהם רביץ: יש כ-50 חנויות שמשתמשות בהיתר מכירה.

אברהם רביץ: בתוך ה-150 של המהדרין האלה יש שתי קבוצות: יש קבוצה אחת שנקרא לה לצורך הדיון מהדרין מן המהדרין, ויש 100 חנויות שמקבלות מלכתחילה, גם בלי היתר מכירה, הכשר מרבנות ירושלים גם אם הן לא מקפידות על הכל.

אברהם רביץ: אם יבואו עוד חנויות ויגידו שהן רוצות להיות בהיתר המכירה, יתנו להן.

שלום שמחון: מאיפה תגיע התוצרת ל-50 החנויות האלה?

אברהם רביץ: מכל חקלאי שיש לו היתר מכירה.

שלום שמחון: האם התוצרת תגיע לירושלים מהערבה, מגוש קטיף?

אברהם רביץ: לאלה שאין להם הכשר אין בעיה, ולכאלה עם היתר מכירה זה מגיע מהחקלאים ברחבי הארץ עם היתר מכירה.

שלום שמחון: לא יהיו בירושלים בשנה הבאה ירקות מצרפת או מבלגיה?

אברהם רביץ: רוב אלה שלא מסתמכים על היתר המכירה מייבאים מהחקלאים הערבים במדינת ישראל, מהערבה, שעל פי ההלכה לא נחשבת, ומגוש קטיף, כי זה על מצעים מנותקים.

אברהם רביץ: חושבים שלא יצטרכו לייבא משום מקום.

אברהם רביץ: אם יצטרכו לייבא, ייבאו ירקות מסויימים בתקופה קצרה.

אברהם רביץ: רבותי, הרב בקשי דורון סיים את גילוי הדעת שלו במילים: האמת והשלום אהבו.

אברהם רביץ: זה המצב היום.

אברהם רביץ: מותר שיהיו חילוקי דיעות, אבל עם כבוד זה לזה.

גיא ארליך: אנחנו לא יכולים לחדור ליותר מידי מקומות, כי הרבנות מציקה לנו, מטרידה אותנו ומכפישה אותנו.

אברהם פורז: אתם סומכים על היתר מכירה?

אברהם פורז: מבחינת

אברהם פורז: כם זה בסדר?

גיא ארליך: זה בסדר גמור.

גיא ארליך: לפני 7 שנים, בשנת השמיטה הקודמת, קמו ועדות שמיטה.

גיא ארליך: ועדות השמיטה קיבלו אישורים מיוחדים להביא ירקות ממקומות שהיה אסור להביא מהם, אם זה מעזה ואם זה ממקומות אחרים.

גיא ארליך: אותן ועדות שמיטה קיבלו אישור מיוחד, כלומר להיות מה שנקרא מבריח ברשיון.

גיא ארליך: מה שקרה זה שכמויות מאוד גדולות של פירות וירקות הובאו לארץ כדי לספק את שומרי הכשרות, שזה דבר יפה וחשוב.

גיא ארליך: בפועל קרו שני דברים: החקלאים הישראלים נפגעו, והירקות האלה, או חלק גדול מהירקות והפירות האלה, לא הגיע לציבור שומר הכשרות.

גיא ארליך: בפועל, ציבור שומר הכשרות שילם יותר מידי כסף עבור הירקות והפירות שהוא צרך.

חיים פולק: ועל ביגוד אמריקאי הוא לא משלם יותר כסף?

גיא ארליך: הוא שילם יותר כדי שאנשים כמוך יתפרנסו.

חיים פולק: לא נכון.

חיים פולק: אנשים כמוני רוצים מהדרין.

גיא ארליך: אנשים כמוך ייבאו בזול ומכרו ביוקר.

גיא ארליך: הוועד לשומרי מסורת מתכוון בשנת השמיטה הקרובה לקבל היתר להביא לארץ פירות וירקות.

משה גפני: בשביל מה, הרי אתה סומך על היתר המכירה?

גיא ארליך: כדי שהמחירים יהיו שווים לכל כיס.

אברהם פורז: אבל חבר הכנסת גפני שאל אותך שאלה נכונה: אם אתה סומך על אישור המכירה למה אתה צריך לייבא?

גיא ארליך: בגלל שחלק מהלקוחות שלי רוצים את זה וחלק מהלקוחות שלי מבקשים דווקא את זה.

גיא ארליך: כמו שאצל הרבנות יש תעודות שכתוב עליהן עם היתר מכירה ותעודות שכתוב עליהן בלי היתר מכירה, ככה המצב גם אצלינו.

גיא ארליך: אנחנו הגשנו תלונה במשטרה נגד הרב פולק ונגד המועצה הדתית ירושלים.

גיא ארליך: התלונה הזאת התקשרה לעבירות כשרות חמורות ביותר שקורות בתוך המועצה דתית ירושלים, שעכשיו פתחה נוצות של טווס: אנחנו הכי כשרים בארץ.

גיא ארליך: במועצה הדתית ירושלים במשך עשרות שנים נערכות עבירות כשרות מהסוג החמור ביותר.

גיא ארליך: נמכר שם אלכוהול, שהוא יין נסך, מעל השולחן.

חיים פולק: הוא רוצה שנזרוק את כל המלצרים הערבים מבתי המלון.

גיא ארליך: אין שום קשר בין זה לבין זה.

אברהם פורז: רבותי, זה לא רלוונטי לעניינינו.

אברהם פורז: אנחנו עוסקים עכשיו בשנת השמיטה.

גיא ארליך: אני חושב שכן, כי כאשר נעשים דברים מתחת לשולחן הציבור שנפגע זה ציבור שומר הכשרות.

אילן שבע: ברגע שרבנות ישראל נתנה את היתר המכירה נשמר הסטטוס-קוו.

אילן שבע: אנחנו קשורים לכל המגדלים של פירות וירקות בארץ.

אילן שבע: אנחנו מגדלים בעצמינו פירות.

אילן שבע: גם מרבנות ירושלים קיבלנו כשרות של שמיטה רגילה, לא של מהדרין, על-מנת שנוכל לספק ללקוחות בירושלים שרוצים לקנות תוצרת עם כשרות של רבנות ירושלים.

אברהם פורז: מאיפה תביאו את הירקות האלה?

אילן שבע: לרבנות ירושלים יש מעמד מיוחד.

אילן שבע: אם אין ליצרן פירות כשרות של רבנות ירושלים, הוא לא יכול למכור את הפרי.

אילן שבע: הדבר הזה הוא גם טוב מבחינתי בתור משווק, כי אתה לא צריך ללכת ל-20 משגיחים.

אילן שבע: יש אחד שיודעים שהוא טוב לכולם.

חיים פולק: והכל בשיתוף פעולה עם הרבנות הראשית לישראל.

אברהם פורז: מאיפה יבואו הירקות?

אילן שבע: אנחנו נמכור את התוצרת של החקלאים היהודים בכל הארץ.

אילן שבע: היו"ר אברהם פורז: זאת אומרת יש לך שני מסלולים: לכאלה שלא שומרים עד הסוף, ולכאלה ששומרים עד הסוף.

אילן שבע: אם יש ציבור שרוצה לאכול מהדרין, אנחנו לא נכפה עליו שיאכל היתר מכירה.

אילן שבע: אנחנו מספקים שני מסלולים.

אילן שבע: כל הדבר הזה של ירושלים זה שולי.

אילן שבע: אם אתם רוצים לעזור למגדלים שלא יהיו מחירים נמוכים, שלא יהיו הצפות ושלא יאכלו עם מי שפכים, תסגרו את הרצועה.

אילן שבע: אם אתה שואל מאיפה אני אביא סחורה לירושלים בשנת השמיטה, אז אני אביא קצת מעזה, מהערבה.

אילן שבע: גם היום אני מביא מעזה.

אילן שבע: אם היום אני צריך להתחרות במכירת מלפפונים והמתחרה מציע בזול, אני הולך לעזה.

אילן שבע: יש את הערבה הדרומית, ש50% מהירקות מגדלים שם בחורף.

אילן שבע: אתה יודע כמה גידולי ירקות הכשירו בערבה?

אילן שבע: עשרות דונמים.

שמעון אולמן: שמעתי את הראשון לציון בטלוויזיה וגם שוחחתי איתו אישית.

שמעון אולמן: אני לא שמעתי ממנו שלא איימו עליו בחרם.

שמעון אולמן: אם יש פה דיעה אחרת מסביב לשולחן, אני מאוד שמח לשמוע את העמדה הזאת.

שמעון אולמן: אני קצת נעלב לומר שהרב הראשי שלי הופיע בטלוויזיה ובכה על דבר שלא קרה.

שמעון אולמן: יש פה נסתרות ונפלאות.

שמעון אולמן: חבר הכנסת פריצקי, אתה פתחת את השיח החשוב היום ואמרת שיש לך בעיה עם חוק הונאה בכשרות.

יוסף יצחק פריצקי: עם המונופול של הרבנות.

שמעון אולמן: אני חושב שהדיון המאלף חייב ללמד אותך שהסטטוס של הרבנות על פי החוק והיכולת של הרבנות לאכוף מניעת הונאה בכשרות חשוב במידה רבה לך כחבר כנסת מלבוא ולדרוש את השינוי של הסטטוס הזה, משום שאתה שומע מה קורה בייבוא, אתה שומע מה קורה במכירה, אתה שומע מה קורה במהלך הטיפול של הרבנות בכשרות.

שמעון אולמן: על-מנת שיהודי שחי בארץ, יהודי שבא כתייר מארצות הברית ידע שהוא יכול להכנס למסעדה כי הרבנות כתבה שזה כשר, זה דבר הרבה יותר חשוב מהרבה אפשרויות אחרות.

יוסף יצחק פריצקי: יהודי בקהילה הטמאה בורו-פארק, ששם מחללים מצוות בפרהסיה, יכול להכנס למסעדה בארצות הברית, ששם אין מונופול לכשרות.

יוסף יצחק פריצקי: למה צריך לתת לכם את המונופול הזה כאן?

אברהם פורז: הוא אומר שבלי מונפול זה יותר גרוע.

חיים פולק: מי יתן מונופול בארצות הברית?

חיים פולק: פה זאת מדינה מסודרת.

שמעון אולמן: אני מדבר על נושא שנקרא אמון במערכת.

שמעון אולמן: אם אני רוצה להכנס למסעדה לאכול ואני רואה שיש הכשר של הרבנות, אני נכנס ואוכל.

שמעון אולמן: אם אני לא יודע שאני יכול לסמוך על כך, אני לא אוכל.

שמעון אולמן: אם יהיה סתם כתוב כשר ואני לא מאמין שלאותו אדם יש את היכולת לדאוג לכשרות, אני לא אכנס.

יוסף יצחק פריצקי: מה אתה עושה בחו"ל?

שמעון אולמן: הבאת סחורה מתל-אביב למלון בירושלים זה לא עניין שהסחורה כן אושרה בתל-אביב או לא אושרה, אלא מתל-אביב עד דלת המלון בירושלים היא עברה מסלול שבו יכלו להחליף את הסחורה או למכור אותה, ולכן יש לרבנויות בכל מקום ומקום את הזכות לדרוש לדעת מה קורה במקום.

שמעון אולמן: האלמנט הזה הוא כלכלי, כי המלון שיש לו הכשר הוא כלכלי, והמסעדה שיש לה הכשר היא כלכלית.

שמעון אולמן: זה חלק ממשחק השוק.

שמעון אולמן: הכשרות היא חלק מהכלכלה.

שמעון אולמן: הרבנות הראשית לישראל השקיעה בשנה האחרונה עבודה עצומה.

שמעון אולמן: הנושא הזה שנקרא היתר מכירה זה לא שכתוב היתר מכירה ועכשיו כל אחד קונה מה שהוא רוצה, אלא החקלאים הוחתמו, נעשו זכיונות, נעשו ייפויי כוח.

שמעון אולמן: אני אישית גמרתי ייפוי כוח עם המינהל, ייפוי כוח עם הסוכנות הציונית, על-מנת שאנחנו נעמוד באותם תחומים שהיתר המכירה מחייב אותנו.

שמעון אולמן: היתר מכירה זה לא מילה באוויר.

שמעון אולמן: היתר מכירה גם הוא דורש עבודה די מפרכת, בהיקף ארצי, כך שאדם שיאכל היתר מכירה ידע שהוא פועל על פי דעת גדולים.

משה גפני: מתנהלים פה שני ויכוחים: ויכוח אחד הוא ויכוח שצריך לדאוג לצרכנים וצריך לדאוג לחקלאים, וויכוח שני, שהוא ויכוח אחר לחלוטין, הוא אם מדינת ישראל צריכה להיות מדינה יהודית – כן או לא.

משה גפני: אני מברך את הרב רביץ שהגיע לסיכום עם הרב בקשי דורון.

משה גפני: צריך להזהר שלא ניפול ברשת שטומנים לנו.

משה גפני: את חבר הכנסת פריצקי לא מעניין הנושא של היתר המכירה ולא מעניין הנושא של הכשרות למהדרין.

משה גפני: הוא לא רוצה שמדינת ישראל תהיה עם ערכים של מדינה יהודית.

יוסף יצחק פריצקי: להיפך, אני מאוד רוצה שהיא תהיה עם ערכים של מדינה יהודית, רק שונים מהערכים שלך.

משה גפני: אני לוקח אותך כמשל.

משה גפני: אתה לא רוצה שלרבנות יהיה מונופול בנושא של הכשרות.

משה גפני: מדוע?

משה גפני: מכיוון שאתה רוצה להכניס אחרים.

משה גפני: זה הנושא שעולה פה כל הזמן.

משה גפני: כל הנושא של כשרות למהדרין זה היצע וביקוש.

משה גפני: ככל שיהיו יותר צרכנים שידרשו שמיטה כהלכתה בלי היתר מכירה, כך יהיה יותר היצע.

משה גפני: ככל שהביקוש יהיה קטן יותר, כך גם ההיצע.

משה גפני: זה אמור לגבי החקלאים ולגבי כל אחד.

משה גפני: לא יעזור שום דבר.

משה גפני: גם אם תכריחו את הרבנות ירושלים למכור עם היתר המכירה, אם לא יהיה לזה ציבור צרכנים זה לא יעזור.

משה גפני: אף אחד לא מדבר על בני-ברק, אף אחד לא מדבר על רכסים, כיוון ששם כל הציבור צורך שמיטה כהלכתה בלי היתר מכירה.

משה גפני: לירושלים יש מעמד מיוחד.

משה גפני: הרי כל הזמן אתה אומר לי שאנחנו החרדים לא מקבלים את הכשרות של הרבנות הראשית.

משה גפני: הנה, ירושלים הגיע לזה.

משה גפני: אתה היית צריך להתגאות ברבנות ירושלים.

יוסף יצחק פריצקי: לא תחת סמל המדינה.

יוסף יצחק פריצקי: אם הם היו גוף פרטי, הייתי אומר כל הכבוד.

יוסף יצחק פריצקי: זה העניין.

משה גפני: למה אתה הולך לאידיאולוגיה?

משה גפני: אנחנו מדברים על דבר פרקטי.

משה גפני: מבחינה פרקטית יש את רבנות ירושלים שמקובלת על רוב רובו של הציבור.

משה גפני: אם יהיה היצע וביקוש בחולון, אז זה יהיה בחולון.

משה גפני: את זה החקלאים יודעים וכולם יודעים.

משה גפני: חלק מהאוכלוסייה דורש כשרות למהדרין מן המהדרין בכל ימות השנה.

משה גפני: החקלאים הם לא חלק מאיתנו?

משה גפני: אנחנו רוצים שתפגע פרנסתם של החקלאים?

משה גפני: אני מציע לא להתפתות אחרי גורמים שלא מעניין אותם הכשרות.

משה גפני: מביאים דוגמה של ארצות הברית.

משה גפני: למעלה מ-80%, על פי כל הסקרים במדינת ישראל, מתושבי מדינת ישראל היהודים צורכים כשר.

משה גפני: הם צורכים כשר לא של הוועד לשומרי מסורת, שלא יודעים מה זה, אלא של הרבנות הראשית.

משה גפני: אני מציע לא להוציא את הדברים מעבר לפרופורציה.

יוסף יצחק פריצקי: למעלה מ-100% של צרכני החשמל צורכים חשמל מחברת החשמל.

יוסף יצחק פריצקי: למה?

יוסף יצחק פריצקי: כי זה מה שיש.

יעקב סבג: אנשים מבקשים כשר.

משה גפני: 90% מהאוכלוסייה אומרים שהם צמים ביום כיפור.

משה גפני: למה אתה מביא דוגמה מארצות הברית?

משה גפני: פה זה ארצות הברית?

משה גפני: עו"ד אולמן, אני לא זכיתי להגיע לפתרון אבל הייתי מעורב בזה.

משה גפני: אני אומר לך שלא היה חרם ולא דובר על חרם.

משה גפני: אני יכול להצטער על מה שיצא מכל העניין הזה.

משה גפני: אני שמח שזה הסתיים.

משה גפני: בואו נראה את הפרשה כאילו לא היתה.

משה גפני: היו"ר אברהם פורז: מבחינתינו יש דבר אחד שהוא נעלם לא קטן, וזה מה שאמר הרב פולק שכשיבואו נסתדר.

משה גפני: אני לא יודע מה פירוש הדבר הזה.

חיים פולק: לפני כ-8 שנים או 10 שנים היה דיון בוועדת הכלכלה על כך שרבנות ירושלים החליטה להכניס למסעדות ירקות ממצעים מנותקים בגלל בעיה של תולעים.

חיים פולק: למשגיחים היה מאוד קשה לבדוק את הדברים.

חיים פולק: בוועדת הכלכלה דיברו על כך שברבנות ירושלים יש הקצנה כי הם תומכים במתנחלים.

חיים פולק: אני הייתי צריך לעמוד ולהצטדק ולהגיד שזה בסך הכל עניין כשרותי.

חיים פולק: הבאת אותי לוועדת הכלכלה לפני חצי שנה על בתי מלון, על סילבסטר, על מילניום.

חיים פולק: תייר אחד לא חגג מה שהוא רצה?

חיים פולק: אמרתי לך אז שהכל הסתדר.

חיים פולק: תאמין לי, גם פה הכל יסתדר, רק שנרד מהאולימפוס.

אברהם פורז: הרב פולק, אני רוצה לקוות שכשאתם אומרים שהכל יסתדר, הכל באמת יסתדר.

אברהם פורז: לכם יש כוח הרבה יותר גדול מאשר למי שעומד מולכם, משום שלכם יש את הכוח לשלול את תעודת הכשרות.

אברהם פורז: אני חושב שחבר הכנסת גפני מגזים בזה ש-80% רוצים כשרות, אבל זה נכון שחלק גדול מבתי המלון ובתי האוכל רוצים תעודת כשרות כי אחרת הם יאבדו ציבור גדול של לקוחות.

אברהם פורז: אם אתם שוללים לעסק את תעודת הכשרות אתם יכולים לחסל אותו.

אברהם פורז: כאשר אתה אומר שאתה תסתדר איתו, אני מפחד שאתה תכניע אותו.

אברהם פורז: נזעקו פה כל החקלאים מאימה שתהיה פגיעה קשה בפרנסתם.

אברהם פורז: הרי כל 7 שנים יש שנת שמיטה.

אברהם פורז: זה לא דבר שבא לנו בהפתעה.

אברהם פורז: עובדה שבשנים עברו הבעיה הזאת לא התעוררה והשנה היא התעוררה בכל חומרתה.

אברהם פורז: ראינו גם את הרב בקשי דורון.

אברהם פורז: הוא נראה מאוד רע בטלוויזיה.

אברהם פורז: הוא רק הסביר שיראה היא לא במובן פחד אלא במובן של יראת שמיים וסמכות.

אברהם פורז: זה נראה לא טוב.

אברהם פורז: אולי הוא לא בקיא בהופעות בטלוויזיה, אבל הוא נראה מאוד לא טוב בסיטואציה הזאת.

אברהם פורז: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי העניין הזה.

אברהם פורז: לנו יש עניין להגן על חקלאות של יהודים בארץ ישראל.

אברהם פורז: אנחנו נעקוב אחרי העניין הזה בדאגה, כי אנחנו צריכים להבטיח את פרנסתם של החקלאים.

אברהם פורז: תודה רבה, הישיבה נעולה.