ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 180, 2000-08-16 11:30

אברהם פורז: לנו אין בעיה.

אברהם פורז: אנחנו יכולים כל פעם שאתם לא מתפקדים פשוט לדחות לכם את זה למועד יותר טוב, לימים יותר טובים.

אלכס לנגר: קודם כל נעשה מה שאתם מבקשים.

אברהם פורז: עכשיו לגוף העניין, מה נשאר לנו?

אברהם פורז: תרעננו את זכרוננו.

עדה וייס: אם אתה מסכים לדון מחדש ב"איזור 30" (בתיקון תקנה 1).

עדה וייס: אם לא, אז - - -

אברהם פורז: בואו נעזוב לרגע את "איזור 30".

אלכס לנגר: למתכננים בארץ יש המון רצון להתנסות ב"איזורי 30".

אברהם פורז: איך אני מונע את זה שהרחוב הראשי שעובר ב"איזור 30" גם הוא לא יהיה תחת "איזור 30"?

אלכס לנגר: לא מדובר על רחובות ברמה ראשית.

אלכס לנגר: רחובות ראשיים לא הופכים ל"איזורי 30".

אברהם פורז: אני יודע.

אברהם פורז: תצא מההנחה שאני זוכר את מה שהיה פה.

אברהם פורז: מה שהטריד אותי הוא שבאיזור מסויים, במיתחם בינוי מסויים הכל יהיה רחובות הולנדיים, הכל נהדר, אבל בכל זאת יהיה רחוב אחד ראשי שחוצה את העסק הזה.

אברהם פורז: איך אני גורם לכך שלא תשפכו גם את הרחוב הזה עם המים ולא תעשו גם אותו "איזור 30" ושם סתם יהיו רפורטים?

אלכס לנגר: הרי זה כבר קטע שלא בא בתקנות אלא בהנחיות תכנוניות.

אלכס לנגר: ההנחיות יטפלו בזה.

אברהם פורז: אני פוחד שמישהו יעשה לעצמו חיים קלים וישים בכניסה תמרור המגביל למהירות נסיעה של 30 קמ"ש.

אלכס לנגר: אין לנו עניין בזה.

אלכס לנגר: אגיד לך מה המצב ב"איזור 30".

אלכס לנגר: בסופו יש פסי האטה אגרסיביים, בניגוד להנחיות שלנו.

אלכס לנגר: זה מה שהרשות בסוף מייצרת.

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: עושים תמרור ספציפי.

אלכס לנגר: אנחנו רוצים להנהיג נורמה, שאתה נכנס לאיזור בדרך אחרת ממה שנהגת.

אברהם פורז: האם אתה מוכן לתקן את התקנה באופן שיהיה ברור ש"איזור 30" לא חל על רחובות ראשיים?

אברהם פורז: איך אתם תנסחו את זה?

אלכס לנגר: אני אציע נוסח.

אלכס לנגר: אסתכל בהנחיות על ההגדרות השונות של אגף התכנון.

אתי בנדלר: תציע נוסח וזה יבוא לאישור הוועדה.

אתי בנדלר: כלומר כרגע זה לא מאושר וזה יבוא לדיון נוסף.

אלכס לנגר: זה לא נושא דחוף והיסטרי.

אברהם פורז: מר לנגר, אתה איש משרד התחבורה אבל אני מכיר את המשטרה שלנו.

אברהם פורז: לצערי הרב אני לא פעם נוכח שהם מציבים מכמונות מהירות במקומות שבהם יתפסו אנשים.

אברהם פורז: במקום שנראה כביש בין-עירוני מובהק, עם גדרות הפרדה, כשאין שום סכנה אבל מישהו שכח לשנות את התימרור, שם תעמוד המשטרה ותתפוס אנשים.

אלכס לנגר: מאחר ואני מסכים איתך לגמרי לגבי החשש, הכוונה היא ממש לא לזה.

אלכס לנגר: אני לא רוצה לייצר עוד מלכודות פתאים אלא באמת הסדרים.

אלכס לנגר: אז אני אציע נוסח.

לאה ורון: זאת אומרת שהתיקון לתקנה 1 לא אושר.

עדה וייס: סעיף 2 (תיקון תקנה 18) - בתקנת משנה (א) היתה בקשה של הצבא להוסיף התייעצות גם עם קצין משטרה צבאית פיקודי.

עדה וייס: תקנה 18(א) מקנה סמכות לרשות תימרור מקומית להציב תמרורים מסויימים בלי להתייעץ עם רשות התימרור המרכזית אלא רק עם קצין משטרה.

עדה וייס: הצבא מבקש להוסיף סמכות גם לקצין משטרה פיקודי לגבי דרכים שבשטח צבאי במרחב הפיקוד.

אברהם פורז: איפה זה "דרכים שבשטח צבאי שבמרחב הפיקוד"?

אברהם פורז: מה היא דרך שהיא שטח צבאי?

עדה וייס: מחנות, או כבישים שעוברים בתוך מחנות.

עדה וייס: למשל בתוך צריפין.

לאה ורון: אדוני היושב-ראש, האם גברת וייס יכולה להפנות אותנו איפה זה היה בתקנות הקודמות?

לאה ורון: אני לא זוכרת פשוט שזה היה.

לאה ורון: יכול להיות שאני טועה.

אברהם פורז: נניח שהם מבקשים את זה עכשיו.

עדה וייס: למיטב זכרוני זה היה בתקנות בעבר.

אברהם פורז: מי זה רשות התימרור בתוך צריפין למשל?

אברהם פורז: מי מתקין שם תמרורים?

אלכס לנגר: הצבא.

אברהם פורז: מה זה "דרכים שבשטח צבאי שבמרחב הפיקוד"?

אלכס לנגר: פשוט פה מוסיפים עוד פונקציה צבאית, לבקשת הצבא.

אברהם פורז: אני מאוד אוהב את הצבא וגם את המשטרה הצבאית, שבה שירתתי, אבל אני בכל אופן רוצה לדעת מה זה "שטח צבאי שבמרחב הפיקוד".

אברהם פורז: אם זה בתוך בסיס צבאי, כמו מחנה צריפין, או בסיס הקרייה בתל-אביב, או תל-השומר, אז ממילא סמכות התימרור היא לא הסמכות האזרחית אלא מדובר על מישהו מהצבא.

אתי בנדלר: אולי מותר לי להסביר.

אתי בנדלר: אני חושבת שזה לא מדוייק.

אתי בנדלר: תקנה 18(א) אומרת "זולת אם הורתה רשות התימרור המרכזית אחרת רשאית רשות תימרור מקומית, לאחר התייעצות עם קצין משטרה, להציב, לסמן או לסלק בכל דרך שתבחר" - ואז יש רשימה של תמרורים.

אתי בנדלר: רשות התימרור המקומית של הצבא זה אכן רשויות הצבא, שאינני זוכרת בדיוק איך קוראים להם, אבל אין הגדרה אחרת של קצין משטרה.

אתי בנדלר: לכן הם רוצים להסמיך גם לעניין הזה מישהו בתוך הצבא, שזה "קצין משטרה צבאית פיקודי", כדי שגם ההיוועצות תהיה תוך-צבאית ולא עם קצין משטרה.

אתי בנדלר: כיום יש הסמכה רק לגבי רשויות תימרור מקומיות ולא לגבי קציני משטרה.

אברהם פורז: מי אומר שבתוך מחנה צבאי הצבא הוא רשות תימרור?

אתי בנדלר: יש הודעה אחרת משנות השישים, אם אינני טועה, של הסמכת כל מיני רשויות תימרור מרכזיות ומקומיות.

אתי בנדלר: למשל נדמה לי שיש מישהו שהוסמך כרשות תימרור מקומית במע"צ לעניין כבישים מסויימים, יש הסמכה ברשויות המקומיות וכך הלאה.

אתי בנדלר: יש כל מיני הסמכות לגבי רשויות תימרור מרכזיות ומקומיות, ביניהן יש הסמכה של רשויות תימרור בצה"ל.

אתי בנדלר: אבל אין החלפה של המונח "קצין משטרה" בעניין הזה.

אתי בנדלר: לכן כל אותן רשויות תימרור עדיין צריכות להיוועץ, על-פי תקנה 18(א), עם קצין משטרה.

אלכס לנגר: מכניסים פה את קצין המשטרה הצבאית.

אברהם פורז: כלומר אתם אומרים שהצבא, או רשות תימרור מקומית בתוך המחנה הצבאי, לא צריך להתייעץ עם קצין משטרה אזרחי אלא צריך להתייעץ עם קצין משטרה צבאי.

עדה וייס: רק בשטח צבאי שבמרחב הפיקוד.

אלכס לנגר: למשל כביש הבוקע בבקעה הוא כביש צבאי.

אברהם פורז: אנחנו מאשרים את תקנה 2 - תיקון תקנה 18 - (1)(א).

אברהם פורז: אצל האזרחים מספיק שיהיה קצין משטרה והוא יכול להיות מפקח משנה.

אברהם פורז: בצבא הולכים עד אלוף משנה.

אברהם פורז: קצין משטרה פיקודי הוא אלוף משנה.

אלכס לנגר: אבל זה הגורם המוסמך.

אלכס לנגר: עושים הרבה שטויות בצבא.

אלכס לנגר: בכל צריפין הציבו פסי האטה, בין אם צריך ובין אם לא צריך.

אלכס לנגר: עכשיו יש לנו לפחות כתובת אל מי לפנות.

לאה ורון: גם בדרך במלחה כל כמה מטרים יש פסי האטה.

אלכס לנגר: נכון.

אלכס לנגר: אנחנו נותנים סמכויות לעיריות והן מנצלות את זה.

אלכס לנגר: מצד אחד אי אפשר שלא לתת להן סמכויות.

אברהם פורז: מה אתה אומר על הנושא של פסי האטה?

אלכס לנגר: אני מאוד נגד.

אלכס לנגר: אני חושב שזה אמצעי אגרסיבי, שהוא האחרון ברשימה שצריך להשתמש בו, וזה מוסכם על רוב הקהילה התכנונית.

אלכס לנגר: צריך לעשות הכל ורק כשנכשלים בכל ניתן לשים פסי האטה.

אלכס לנגר: יש אמצעים אחרים, כמו "אוזניים", או גיאומטריה שמכריחה את הנהג לנסוע לאט.

אלכס לנגר: לא צריך דווקא להקפיץ אותו.

אלכס לנגר: יש גם סכנות להקפצות האלה.

אלכס לנגר: עושים אותם בצורה לא תקנית ואז מקבלים טלטלות קשות, הסימונים נמחקים, אין תימרור מלווה ואתה יום אחד נהרג על פס ההאטה.

אלכס לנגר: אבל מי שדוחף לזה בדרך כלל ברשויות המקומיות זה לחצים מקומיים, תושבים שגרים בסביבה, הורים.

אלכס לנגר: זה בעיה.

עדה וייס: בתקנה 2(1)(ב) מבקשים להוסיף פסקה חדשה "(1א)".

עדה וייס: זה מעניק סמכות לרשות התימרור המקומית להציב תמרורים של איסור חניית משאיות בשעות הלילה.

עדה וייס: תמרורי הוריה ב-30 וב-31 הם תמרורים שאוסרים חניית רכב מסחרי שמשקלו מעל - - -

אתי בנדלר: מה הקנס היום על חנייה בניגוד לתמרורים האלה?

אתי בנדלר: האם אישרתם כבר שיעורים חדשים של קנסות?

עדה וייס: זה בתהליך בוועדת החוקה חוק ומשפט ועוד לא אושר.

אתי בנדלר: הם הרי אמרו שאת הקנסות הם יעבירו אלינו.

גבי בן-הרוש: יש לנו הערות.

אברהם פורז: אתה רוצה שמשאיות יוכלו לחנות בכל מקום בשעות הלילה?

גבי בן-הרוש: זה לא מה שאני רוצה אבל אנחנו נמצאים בדיון משפטי בכמה בתי-משפט.

גבי בן-הרוש: היה בג"ץ בעיריית כפר-סבא, שם הגענו להסדר עם עיריית כפר-סבא, לא לפסיקה.

גבי בן-הרוש: יש לנו בעיה עם חמורה בשל התמרורים והתקנות של הרשויות.

גבי בן-הרוש: מציבים לנו תמרורים, יופי, אבל לא קיימות חלופות.

גבי בן-הרוש: איפה אנחנו נשים את המשאיות האלה?

גבי בן-הרוש: הרשויות מתעלמות.

גבי בן-הרוש: אנחנו צריכים להתנצל כל בוקר שאנחנו קיימים במדינה הזאת.

גבי בן-הרוש: איפה נחנה את המשאיות האלה?

גבי בן-הרוש: העלות של כל משאית כזאת היא סדר גודל של מעל חצי מיליון שקל.

אלכס לנגר: בחניון שהיה תנאי לרישיון שלך.

גבי בן-הרוש: נתתם רישיונות לאנשים שאין להם חניונים.

אלכס לנגר: לך נתנו רישיון בתנאי שיהיה חניון.

אברהם פורז: כרגע הוויכוח הוא לא על השאלה האם יש חנייה או לא.

אברהם פורז: אתה יכול לפנות נגד רשות מקומית שתציב תמרור, ללכת לטעון בבית-משפט ולהגיד שהרשות לא נותנת לך אלטרנטיבה.

גבי בן-הרוש: זה מה שקורה היום בפועל.

אברהם פורז: אבל אתה לא יכול למנוע את עצם האפשרות, שיוכלו למנוע חניית משאיות בשעות מסויימות.

גבי בן-הרוש: אין לי בעיה, ואפילו תמורת תשלום.

גבי בן-הרוש: לא בלי כסף.

גבי בן-הרוש: אבל הרשויות צריכות לקחת על עצמן להסדיר לנו מקום חנייה.

גבי בן-הרוש: עובדה שבאשדוד ובמקומות אחרים, בגלל שבתי-משפט התערבו העיריה הרימה את הכפפה.

אברהם פורז: אבל אנחנו כאן מדברים על השאלה העקרונית, האם מותר לרשות מקומית להציב תמרור כזה באופן עקרוני.

אברהם פורז: לא האם מוצדק באותו מקום ספציפי.

אברהם פורז: אני חושב שתהיה לכם טענה אם במקרה מסויים אין אלטרנטיבה, אם עיר מסויימת תגיד שאין לה חניון למשאיות בשום מקום.

אברהם פורז: אבל אם עיריה רוצה לעשות כמה חניוני לילה למשאיות ולא לתת להם להיות מפוזרים בכל מקום, יש בזה היגיון.

דוד שביט: אבל למה לא להתנות את זה, לתת אישור לתמרור כזה בתנאי שיש פיתרון סביר?

אברהם פורז: כי תקנה לא יכולה לעבוד ככה.

אברהם פורז: זה כמו שאני אגיד שאני לא אאפשר תמרור "אין חנייה" לגבי מכונית פרטית אלא אם כן בקרבת מקום יש חנייה מוסדרת.

אברהם פורז: האם אני יכול לעשות את זה?

אברהם פורז: כאשר אני שם תמרור "אין עצירה" האם אני חייב לבדוק שיש חנייה בקרבת מקום?

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: אבל אם מציבים תמרור כזה צריך לפעול מול הרשויות ולהגיד להן שזה לא סביר.

אברהם פורז: אפשר גם לעתור נגד הצבת התמרור אך לא נגד העיקרון.

לאה ורון: תקנה 2(1)(ב) מאושרת.

עדה וייס: בתקנה 2(1)(ג) - ד-8 זה תמרור שבוטל, וד-9 זה - - -

אתי בנדלר: לדעתי מדובר פה על "פסקה (3)" ולא על "פסקה (4)", אלא אם כן הנוסח שבידי לא מעודכן.

אברהם פורז: אני אמור למחוק את הסימנים ד-8 וד-9.

אברהם פורז: מה זה ד-8 וד-9?

אברהם פורז: כדי שנדע מה בוטל.

אברהם פורז: בסוף עוד יגלו שביטלתם את התמרור "אין עצירה" או "אין כניסה".

עדה וייס: ד-8 בוטל ואנחנו מבקשים למחוק את זה.

עדה וייס: הוא עדיין מופע בתקנה 18 אבל בלוח התמרורים זה כבר איננו.

אתי בנדלר: גברת וייס ומר לנגר, אני מאוד מבקשת בשם הוועדה אם אתם יכולים שתעבירו לוועדה לפחות עותק אחד של לוח התמרורים והסימנים, כי אנחנו מעת לעת נזקקים לזה.

אלכס לנגר: אתן לך את הלוח עכשיו, אבל זה הלוח החדש והוא לא כולל את מה שבוטל.

אתי בנדלר: על כל פנים, אלה סימנים שאינם קיימים יותר, אז אין ברירה אלא למחוק אותם.

דני רייס: ד-8 זה קו המתנה (תן זכות קדימה לרכב בכביש החוצה) וד-9 זה קו עצירה.

אתי בנדלר: השאלה היא האם מדובר בסימנים שבוטלו או שבעצם הסימנים האלה לא בוטלו אלא שאתם גורעים מסמכויותיה של רשות התימרור המקומית.

עדה וייס: אנחנו מוסיפים לסמכויות רשות התימרור המקומית.

עדה וייס: את צודקת שזה צריך להיות בפיסקה (3) ולא בפיסקה (4).

אתי בנדלר: לא מדובר בסימנים שבוטלו אלא מוסיפים סמכויות נוספות לרשות התימרור המקומית.

עדה וייס: מוסיפים סמכות אחת לרשות התימרור המקומית, לגבי סימן ד-9, כי סימן ד-8 בוטל.

עדה וייס: בפיסקה (2) הכוונה היא להגביל את סמכות רשות התימרור המקומית לגבי תמרור ד-21.

עדה וייס: זה פס אדום-צהוב שהוא תמרור של עצירה בתחנת אוטובוס.

עדה וייס: מכיוון שלרשות התימרור המקומית אין סמכות לגבי תחנות אוטובוס ותחנות מוניות אנחנו מבקשים להוסיף את התמרור הזה.

עדה וייס: את תמרור תחנות האוטובוס ותחנות מוניות מתאמים עם רשות התימרור המרכזית אבל כשתחנת האוטובוס מסומנת בפס אדום-צהוב זה לא נכלל.

עדה וייס: היתה פה לקונה.

לאה ורון: תקנה 2(ג) אושרה כולה.

אברהם פורז: בתקנה 2(2) - לגבי קצין משטרה אנחנו כבר יודעים.

אברהם פורז: כך גם לגבי תקנה 3 ותקנה 4.

אברהם פורז: תקנות אלה מאושרות.

אתי בנדלר: בתקנה 4(2) כשאתם מדברים על הצבת תמרור זמני, האם יש הגדרה של "תמרור זמני", כמה זמן יכולה להימשך הזמניות?

עדה וייס: עדיין אין.

עדה וייס: יש על זה דיונים.

אתי בנדלר: הרי נותנים כאן סמכות לקצין משטרה, סמכות שנדמה לי אין אפילו - - -

עדה וייס: היום יש לשוטר סמכות להציב תמרור זמני.

אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה לבדוק אם הבנתי נכון את דבריה של גברת וייס.

אתי בנדלר: היום יש סמכות לקצין משטרה להציב תמרור זמני בלי כל ההליכים שנקבעו בתקנות להצבת תמרורים.

אתי בנדלר: אלא שבשום מקום, כך אמרה גברת וייס, אין הגדרה מה זה "תמרור זמני".

אתי בנדלר: דהיינו, אפשר לעקוף את ההליכים שנקבעו בתקנות ויוכל קצין משטרה להציב תמרור זמני למשך 3 שנים.

אלכס לנגר: מצד שני יש לפעמים אתרים בכבישים שנמצאים במשך שנים בעבודות מכל מיני סיבות.

אתי בנדלר: עכשיו רוצים לתת סמכות מקבילה לקצין משטרה צבאי פיקודי.

אלכס לנגר: אני מסכים איתך שבעקרון צריך להגביל את זה, אני מסכים עם הרציונל, אך עכשיו צריכים להחליט כמה זמן.

אלכס לנגר: אני מבין שעכשיו דנים על זה.

אתי בנדלר: תקנה 4 אושרה.

עדה וייס: בתקנה 5 אנחנו מבקשים בתקנת משנה 27(ג) לאפשר היום גם לנסוע עם וילון בחלון האחורי של הרכב.

אתי בנדלר: ההצעה להחליף את תקנת משנה (ג) הקיימת ולהחליפה בנוסח המוצע עכשיו היתה כלולה בנוסח שנדון ב-3.4.2000.

אתי בנדלר: הוועדה התנגדה לנוסח הזה.

אתי בנדלר: ההצעה היתה ש"לא ינהג אדם ברכב כאשר הרכב במצב השולל ממנו שליטה בו".

אתי בנדלר: מה שנאמר אז, אם אני זוכרת את הרציונל, הוא שלא יתכן כאשר אדם נוהג בדרך ופתאום יש איזה מכשול שלא היה יכול לצפות מראש, כי הוא לא ידע שהדרך במצב ששולל ממנו את השליטה, ואז במקום שלנהג שייפגע תהיה עילת תביעה נגד מי שגרם למכשול הזה בדרך עוד יגידו שהוא ביצע עבירה.

אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, אתה לא הסכמת לנוסח הזה וביקשת נוסח אחר.

אברהם פורז: מה אתם אומרים על זה עכשיו?

אברהם פורז: שקיוויתם שאני אשכח מה אמרתי?

אלכס לנגר: לראות אם אתה עקבי ועירני ...

אברהם פורז: יש לי יועצים טובים.

אברהם פורז: לפיכך אתם תציבו תמרורים במקומות שאתם חושבים שאסור להיכנס אליהם.

אברהם פורז: תורידו את המלים "או הדרך".

אתי בנדלר: "לא ינהג אדם רכב כאשר הרכב במצב השולל מהנהג שליטה בו".

אברהם פורז: לגבי היתר אתם תשימו תמרורים במקומות שהדרך היא משובשת.

אברהם פורז: לפי זה בכלל אסור לרכבי שטח למשל לנסוע, כי הם נוסעים בדיוק על דרכים כאלה, דרכים פרובלמטיות.

עדה וייס: בתקנה 5(ד) "לא ינהג אדם רכב שבו הוגבלה בכל אופן שהוא יכולתו לראות את הדרך והתנועה בה מן השמשה הקדמית של הרכב או האחורית או זו שלצד הנהג או זו שלצד הנוסע המושב הקדמי".

אברהם פורז: לפי זה גם כל סטיקר אסור.

עדה וייס: יש מקומות על הרכב שמותר לשים בהם סטיקרים, כשהם לא מגבילים את שדה הראייה.

אברהם פורז: כאן כתוב "לא ינהג אדם ברכב שבו הוגבלה בכל אופן שהוא" - זה לא עברית טובה.

אברהם פורז: זה צריך להיות "בכל דרך שהיא"- "יכולתו לראות את הדרך והתנועה מן השמשה הקדמית של הרכב ...".

אתי בנדלר: הם השתמשו כאן במילים "בכל אופן שהוא" מכיוון שיש הגדרה של "דרך" בתקנות.

אתי בנדלר: זה לא סתם.

אלכס לנגר: סטיקר קטן לא מפריע אבל סטיקר גדול הממוקם לא טוב בהחלט מפריע.

אברהם פורז: אבל כשכותבים "בכל אופן שהוא" הטענה תהיה שאפילו לכלוך על החלון מגביל את הראות.

אברהם פורז: מילא אם הייתם אומרים "מגביל באופן משמעותי".

קריאה: יש לי באוטו סטיקר של הרב עובדיה.

קריאה: השאלה איזה גודל סטיקר מותר.

אברהם פריד: האם משרד התחבורה מתכוון גם למדבקות של תחנות המוניות, שבהן כתוב מספר טלפון וכדומה?

אברהם פריד: מה נעשה?

אברהם פורז: לא על הדלת.

אברהם פורז: הוא מתכוון על החלון.

אלכס לנגר: השאלה איך מגדירים את מידת הסבירות.

אברהם פריד: אז תגדיר את זה כמו שצריך.

אברהם פריד: תגדיר "בגודל נורמלי".

דוד כוכבא: שלא יכסה יתר מ-20% מהשמשה.

אלכס לנגר: "שלא מגביל את יכולתו לראות את הדרך".

אלכס לנגר: לי זה נראה סביר.

אלכס לנגר: אם סטיקר נמצא בפינה העליונה הימנית הוא לא מפריע לראות שום דרך.

לאה ורון: ומה אם שוטר יגיד לי שזה לא סביר?

לאה ורון: אני הדבקתי על השמשה את הרישוי השנתי.

אברהם פריד: לא הייתי רוצה להיות נתון לחסדי השוטר והבנתו.

אברהם פורז: זה קצת גורף.

אברהם פורז: מר לנגר, מה ההנחיות שלכם לגבי מבחן הרישוי השנתי?

אברהם פורז: כמה סטיקרים מותר?

אברהם פורז: אני למשל חונה בחניון הכנסת ויש לי סטיקר, בלי זה אני לא יכול לחנות בחניית חברי הכנסת; סטיקר של הטסט השנתי אני חייב לשים; וסטיקר שאני תושב איזור מסויים בתל-אביב אני מוכרח לשים.

אברהם פורז: זה שלושה לכל הפחות.

אתי בנדלר: שלא לדבר על זה שמזלך שאין לך מנשא לתינוק משום שאם היית שם מנשא לתינוק במושב האחורי והיית שם חיתול שיסתיר לו את השמש היית מבצע עבירה.

אברהם פורז: מר לנגר, איזה תקנה יש לנו שאוסרת לתלות בובת ענק, שמתנדנדת לך כל פעם ואתה לא יודע אם זה הולך רגל או בובה?

אברהם פורז: האם יש תקנה שאוסרת את זה?

אלכס לנגר: אני חושב שלא.

אברהם פורז: למה אין?

אלכס לנגר: אם יאסרו לתלות בובה אז יתלו שם למשל דיסקים, וכבר ראיתי את זה.

אברהם פורז: מצד אחד את מה שבאמת לא צריך להגביל אתם מגבילים.

אברהם פורז: לפי זה אתם אומרים: אפילו סטיקר אסור.

אברהם פורז: כשנכתב "בכל אופן שהוא" אז כל סטיקר מקטין את שדה הראייה.

אברהם פורז: אם את אומרת "הוגבלה" ולא "נשללה", ברגע שהיצרן עשה לי חלון גדול ושמתי באיזה מקום כיסוי לחלון, בכך הוגבלה הראות.

אברהם פורז: כלומר לפי זה סטיקר אסור.

אברהם פורז: מצד שני בובת ענק, או איזה קשקוש אחר, שעומד ממש על המראה ובאמת מפריע לשדה הראייה, זה חוקי.

אברהם פורז: מה עשינו?

אלכס לנגר: אני מסכים.

אלכס לנגר: השאלה היא האם הולכים בתקנה שמדברת על איזה סבירות, או הולכים בהוראות מדוייקות.

אלכס לנגר: בכל מכונית יש חלון שונה, יש מידות שונות, יש ראות אחרת.

אלכס לנגר: יש אינסוף של דברים.

אלכס לנגר: אי אפשר בהגדרה אחת לכלול את הכל.

אלכס לנגר: לכן הולכים על משהו סביר.

אברהם פורז: אני מציע לומר "לא ינהג אדם רכב שבו הוגבלה יכולתו לראות את הדרך, למעט הגבלה זניחה", או משהו כזה.

אתי בנדלר: או "שבו הוגבלה באופן משמעותי יכולתו לראות את הדרך".

עדה וייס: תקנה 305(א) מדברת על פרסומת: "לא ינהג אדם ולא יאפשר לאחר לנהוג ברכב הנושא עליו פרסומת העלולה להפריע את שדה הראייה, המסתירה את פנסי הרכב, המפריעה להפעלתו של הרכב או הפוגעת במבנה הרכב".

אברהם פורז: זה לא פרסומת.

לאה ורון: האם מותר לנסוע במדינת ישראל ברכבים מצויירים ועטופים בדוגמאות?

לאה ורון: האם אין שום מגבלה בזה?

אלכס לנגר: למה את זה להגביל?

אברהם פורז: נאמר כך: "לא ינהג אדם ברכב שבו הוגבלה יכולתו לראות את הדרך, למעט הגבלה זניחה".

אברהם פורז: בנוסף לזה אני רוצה שתנסחו עוד תקנה האומרת שאסור לתלות על המראה הקדמית משהו שמפריע לשדה הראייה, למרות שזה לא מודבק על החלון אלא זה תלוי.

אתי בנדלר: אגב, לא מדובר דווקא על דבר מודבק.

אברהם פורז: זה בעצם אביזר כי הבובה הזאת היא לא חלק קבוע מהרכב, היא תלויה.

אברהם פורז: "לא יתקין אדם ברכב אביזר או חפץ שיש בו כדי להגביל באופן משמעותי את הראיה".

יפה הרצברג: תקנה 5(ד) ממילא כוללת את זה.

יפה הרצברג: היא לא מדברת על הדבקה אלא היא מדברת על הגבלת ראייה.

אברהם פורז: את צודקת.

אברהם פורז: לא צריך יותר מזה.

אברהם פורז: אבל אנא בטובכם תנסו בטסטים או באיזה מועד להביא לידיעת הנהגים שזה אסור.

אברהם פורז: צריך לרענן את ההנחיות מידי פעם.

אברהם פורז: או באיזה תשדיר שירות.

אברהם פורז: לדעתי בובה כזאת גדולה - אני לא מדבר על מי ששם פרסה קטנה או חמסה.

קריאה: אז מה יעשו החבר'ה מהשטחים?

קריאה: הם לא יכנסו לארץ בגללכם.

אברהם פורז: "לא ינהג אדם רכב שבו הוגבלה הראיה, למעט הגבלה זניחה".

עדה וייס: השאלה היא מה זה "הגבלה זניחה".

אברהם פורז: הפירוש של "זניחה" הוא שולי ביותר.

אברהם פורז: אין לנו דרך אחרת.

אברהם פורז: אני לא רוצה לעשות תקנה שהופכת כל סטיקר ללא חוקי.

אברהם פורז: הגבלה זניחה זה תליית סטיקר קטן בצד.

עדה וייס: בתקנה 5(ה): "על אף האמור בתקנת משנה (ד) מותר לנהוג ברכב שבו קיימת הגבלת ראות מן השמשה האחורית, אם מותקנות ברכב, מכל שנת ייצור, מראות תשקיף".

אתי בנדלר: מה זה "מראות תשקיף"?

אתי בנדלר: זה מה שבמרכז או משני הצדדים?

עדה וייס: כל המראות.

אברהם פורז: האם כל מי שרוצה יכול לשים וילון ברכב?

אלכס לנגר: יש אצלנו ויכוח על זה.

אברהם פורז: אני לא מסכים לזה.

אברהם פורז: זה גם חוסם את שדה הראייה של מי שנוסע מאחורי אותו רכב.

אברהם פורז: במקרה של בלימת חירום אתה לא יודע שהנהג שלפניך בלם.

אברהם פורז: אני חושב שצריך לקבל היתר מיוחד לדבר הזה.

אלכס לנגר: אז כל גדולי האומה יצטרכו לקבל היתר כזה.

אלכס לנגר: למי ניתן ולמי לא ניתן?

אתי בנדלר: ממי בדיוק לקבל היתר?

אברהם פורז: לרכב הצלה הרי מותר לנסוע עם סירנה ולעבור באור אדום אבל לא כולם נוסעים כך.

אברהם פורז: אני חושב שאסור להסכים למצב הזה של הצללת החלונות האחוריים.

אברהם פורז: זה פגיעה בבטיחות.

אלכס לנגר: הצללה זה פחות חמור מווילונות.

אברהם פורז: הרי היום במילא רוב השמשות הן כהות, כך הן מיוצרות, והן קצת מגינות.

אברהם פורז: אני מבין אם נניח מטעמי בטחון שרים או גורמים אחרים יסעו במכוניות שבהן יש וילונות, אבל אחרת אין שום סיבה.

אלכס לנגר: זה לא דבר רווח במקומותינו היום.

אלכס לנגר: זה רק שרים ודומיהם.

אלכס לנגר: זה לא תופעה שפושטת במקומותינו, למרות שאני מסכים איתך במאה אחוז.

אברהם פורז: כבר עדיף לי להעלים עין, אם זה דבר זניח, מאשר לתת לזה לגיטימציה בדרך הראשית.

אלכס לנגר: תקנת משנה (ה) עוסקת למשל גם ברכב מסחרי ש- - - או ברכב פרטי ששמו בספסל האחורי שלו - - - יש היום כלי רכב מסחריים למשל שלא מאפשרים לראות שום דבר מאחור ורואים רק דרך שתי מראות תשקיף טובות מהצדדים.

אלכס לנגר: אני חושב שזה בא לעסוק בזה ולא בעניין הווילונות.

גבי בן-הרוש: יאשימו אותך בפגיעה בצנעת הפרט.

אברהם פורז: נשאיר את זה כך.

אברהם פורז: אם התופעה תהיה רווחת אז תחזרו אלינו.

אלכס לנגר: אני מסכים שצריך לטפל בזה.

לאה ורון: לפיכך תקנה 5(ה) אושרה בנוסחה.

אברהם פורז: מה ההבדל בין מראת תשקיף למראה רגילה?

עדה וייס: זה אותו דבר.

עדה וייס: הכל מראות תשקיף.

אברהם פורז: האם אפשר לעשות איזה תקנה שאוסרת על מראות פנורמיות שיוצרות מפגע בטיחותי חמור?

אברהם פורז: הן עושות עיוות בפרופורציות של הרכב.

עדה וייס: יש כאלה שמאוד אוהבים אותן.

אלכס לנגר: תלוי בפרופורציה של הפנורמה.

אלכס לנגר: אנשים קונים עכשיו בכסף טוב תוספת ומרכיבים עוד מראה קטנה על מראת הצד, שהיא מגדילה את ה-magnitude.

אברהם פורז: זה בסדר גמור.

אברהם פורז: המתקן הקטן הזה נותן לך ראות על הרכב שנמצא במקביל אליך וכבר לך נראה במראה האחורית.

אברהם פורז: זה כן חשוב.

אברהם פורז: אגב, אצל יצרנים טובים מראת הצד מחולקת לשני חלקים, אחד פנורמי ואחד לא.

אברהם פורז: זה בסדר גמור.

אברהם פורז: מה שלדעתי פוגע זה המראות הגדולות.

אלכס לנגר: אתה צודק אבל הן כבר כמעט ולא קיימות.

אלכס לנגר: זאת היתה אופנה כשהמראות הרגילות לא היו נגד סינוור.

עדה וייס: בתקנה 6 (תיקון תקנה 33(ג)) אנחנו מבקשים להוסיף "או משתלם בנהיגה".

עדה וייס: התקנה מתירה לתלמיד נהיגה לסטות לשול הדרך.

עדה וייס: אנחנו מבקשים להוסיף גם "משתלם בנהיגה", מי שעובר אחרי 3 שנים קורס השתלמות בנהיגה.

אברהם פורז: אנחנו מאשרים את תקנה 6.

עדה וייס: בתקנה 7 (תיקון תקנה 54) אנחנו מבקשים להוסיף בתקנת משנה (א) ב"סוג הרכב" גם "טיולית".

אתי בנדלר: זה תקנה שתוקנה כבר בישיבה הקודמת.

אברהם פורז: ב-(2) העניין של "איזור 30" נופל כרגע, כי אין כרגע "איזור 30".

אברהם פורז: אגב, האם "טיולית" מוגדרת כ"טיולית"?

אברהם פורז: זה משהו בפני עצמו?

אלכס לנגר: אנחנו יצרנו בכוונה הגדרה ל"טיולית" בתקנות כי כל פעם היתה איזה הגדרה כמו "רכב מסחרי בלתי אחוד מעל 10,000 ק"ג".

אלכס לנגר: אמרנו: למה להסתבך?

אלכס לנגר: נגיד מה שאנחנו מתכוונים בדיוק.

אתי בנדלר: לדעתי לא התייחסנו בוועדה לטיוליות.

אברהם פורז: זה כנראה הרבה יותר זול מאשר אוטובוס רגיל.

אלכס לנגר: זה בעיקר עניין של עבירות, בעיקר לשטחי אימונים.

אלכס לנגר: לאוטובוסים מודרניים היום אין שום יכולת עבירות בשטח.

אלכס לנגר: אוטובוס מודרני לא יכול לרדת מהכביש.

אברהם פורז: הייתי במרכז אמריקה לפני כמה חודשים, בניקרגואה ובקוסטה-ריקה.

אברהם פורז: שם יש school buses אמריקאים בצבע הכתום (הם אפילו לא טורחים לצבוע כי אין כסף וגם הכתובות נשארות על האוטובוס עם שם בית-הספר האמריקאי).

אברהם פורז: שם זאת התחבורה הציבורית.

אלכס לנגר: למרבה הפלא האוטובוסים האמריקאים הם מאוד נחותים מבחינה בטיחותית אבל הם באמת עם שלדת משאית.

אברהם פורז: אבל מבחינת העבירות הם טובים מאוד כי הם כמו משאיות.

אברהם פורז: רק זה.

אברהם פורז: מאחר ששם מדובר בדרכי עפר וכדומה אז הם כלים טובים למקומות האלה.

אלכס לנגר: אבל אצלנו אוטובוס כזה לא נרשם בכלל כאוטובוס.

אלכס לנגר: יצרנו את הדבר הזה בעיקר בגלל הצרכים של הצבא.

אברהם פורז: אתה לא מוכן שיהיה אוטובוס בסגנון המסויים הזה?

אלכס לנגר: לא.

אלכס לנגר: וגם על הטיוליות יש ויכוח, אם בכלל להשאיר אותן או לא לאפשר את זה יותר, כי רוצים להגיע לסטנדרד גבוה יותר.

אברהם פורז: אבל אני מבין שלשטחים קשים צריך כלים עבירים.

אברהם פורז: אנחנו מאשרים את תקנה 7(1).

אתי בנדלר: הייתי עסוק בניסיון לראות מה נדון ומה אושר בנושא הטיולית בישיבה הקודמת.

אתי בנדלר: הנוסח הקודם שהצעתם לא אושר והתבקשתם לבדוק את הנושא.

אתי בנדלר: בפיסקה השלישית, שמדברת על סוג הרכב - "רכב מסחרי שמשקלו הכולל המותר עולה על 12,000 ק"ג" - ביקשתם להוסיף גם "טיולית".

אתי בנדלר: עכשיו אתם מציעים משהו אחר, להכניס את הטיולית לרובריקה לא של "רכב מסחרי שמשקלו הכולל עולה על 12,000 ק"ג" אלא של "אוטובוס שאינו אוטובוס זעיר".

אתי בנדלר: נדמה לי שאז הייתם אמורים לבדוק ולהביא לוועדה התשובה, מה ההבדל בין שני אלה, בין "אוטובוס שאינו אוטובוס זעיר" לבין "רכב מסחרי שמשקלו הכולל המותר עולה על 12,000 ק"ג", כדי לדעת היכן נכון לסווג את הטיולית מבחינת ההגבלות.

אתי בנדלר: אם אני מסתכלת על הטבלה שמופיעה בתקנה 54, נדמה לי שאין כמעט הבדלים בהגבלות על שני סוגי הרכב האלה, למעט בדרך מהירה שמוצב בה תמרור ב-20, שלגבי אוטובוס שאינו אוטובוס זעיר זה כ"מצויין בתמרור ולא עולה על 100", ואילו לגבי רכב מסחרי שמשקלו הכולל המותר עולה על 12,000 ק"ג זה "כמצויין בתמרור ולא עולה על 80".

אתי בנדלר: השאלה היא איך אתם רוצים להגביל את המהירות של הטיולית, עד 80 קמ"ש או עד 100 קמ"ש?

אלכס לנגר: אנחנו מציעים כעת לקבוע הגבלת מהירות לטיולית ל-100 קמ"ש.

אלכס לנגר: אנחנו לא רוצים להקשות על טיולית כמו על משאית כבדה שנוסעת עם 40 טון.

אתי בנדלר: כלומר בטבלה של אוטובוס שאינו אוטובוס זעיר.

אברהם פורז: מר לנגר, למה אצלנו בכל הכבישים המהירים יש הגבלה למהירות של 100 קמ"ש ולא לפחות ל-110 קמ"ש?

אלכס לנגר: זה החלטה פוליטית יותר מאשר מקצועית.

אלכס לנגר: דעתנו המקצועית היא שאין בעיה.

לאה ורון: ניצב גנות תומך בהעלאת המהירות.

אלכס לנגר: שר התחבורה הקודם מינה ועדה מקצועית לבחון את זה שוב והיא תגיש את מסקנותיה בקרוב.

אלכס לנגר: אני מקווה שאז יהיה מישהו שייקח את זה לתשומת לב.

אלכס לנגר: אני מניח שאני יודע מה יהיו המסקנות.

אלכס לנגר: לאור בדיקות שאנחנו עושים במעקב על מה שקרה בכביש 1 לאחר המעבר מ-90 קמ"ש ל-100 קמ"ש, ולא קרה כלום, אז אני מניח שזה יחזור על עצמו ואז מישהו יצטרך לקבל החלטה.

אלכס לנגר: זה עניין של החלטה ולא עניין מקצועי.

אלכס לנגר: יש כאלה שמטיפים נגד ואומרים שנכון שבכביש המסויים הזה אין השפעה לתוספת המהירות אבל הם טוענים להשפעה סביבתית.

אלכס לנגר: זאת אומרת, אתה מרגיל את עצמך למשטר של נסיעה מהירה מדי ואז זה משפיע על צורת הנהיגה בכבישים הפריפריאליים.

אברהם פורז: לפי זה נהג שנוסע באוטוסטרדה גרמנית באוטובן בלי הגבלת מהירות צריך לנסוע גם בתוך העיר ב-200 קמ"ש.

אברהם פורז: כשאני בא מכביש מהיר במהירות של 100 קמ"ש מרווח של עוד 10 קמ"ש, עד 110 קמ"ש, ונכנס לתוך עיר, אז מה?

אברהם פורז: האם זה לא מוריד אותי ישר בפער גדול?

אלכס לנגר: נכון.

אלכס לנגר: מה שקובע את המהירות בכביש זה המהירות הטכנית.

אלכס לנגר: המתכנן כבר קבע - - -

אברהם פורז: גם כביש שהוא לא מהיר לגמרי, ניקח כביש כמו זה מנתניה לחיפה, גם בו כבר צריך לנסוע לפחות במהירות 100 קמ"ש.

אברהם פורז: אני לא יודע למה לא העליתם שם את המהירות המותרת.

אלכס לנגר: כי בכביש הזה היו צריכים להשקיע עשרות מיליוני שקלים בעניין הזה, למגן אותו, למנוע מעברים של הולכי רגל.

אלכס לנגר: אני חושב שאנחנו המדינה היחידה שבה יש תאונות עם הולכי רגל על כבישים מהירים, שאנחנו חושבים שהם מהירים.

אלכס לנגר: מה עושה את הכביש מסוכן?

אלכס לנגר: הפער במהירות במשטר מסויים, כשיש משטר מהירות מסויים בכביש ומישהו חורג ממנו באופן קיצוני, למטה או למעלה.

אלכס לנגר: כשאתה עולה למעלה אז אתה מתחיל לקבל חריגים גם למטה וזה עשוי גם ליצור בעיה.

אברהם פורז: נהגים איטיים - זה יכול להיות בכל מקרה.

אברהם פורז: הוא יכול לעלות גם על האוטוסטרדה בגרמניה עם מכונית פולקסווגן חיפושית ישנה.

אלכס לנגר: מאחר שאני חושב כמוך, אני מניח שלוועדה המקצועית תהיה הזדמנות במסקנותיה לטפל בנושא.

אלכס לנגר: אני לא חבר באותה ועדה אבל יש בה חברים שאנחנו סומכים עליהם.

עדה וייס: בתקנה 8 (תיקון תקנה 65) אנחנו מבקשים להוסיף איסור לעלות על מעבר חצייה סמוך לצומת אם אי אפשר לפנות את הצומת.

עדה וייס: יש היום איסור כזה לגבי מפגש מסילת ברזל בצומת ואנחנו מבקשים להוסיף איסור גם במעבר חצייה.

אברהם פורז: מה שאתם מציעים זה בעיה לא פשוטה.

אברהם פורז: האם אתם מציעים שכאשר הצומת חסום אז העצירה תהיה עוד לפני מעבר החצייה שלפני הצומת?

אלכס לנגר: בישראל יש תרבות של סתימת צמתים.

אלכס לנגר: המדינה בגודש.

אברהם פורז: אגב, למה אתם לא עושים מה שעושים בכל המקומות בעולם, לא צובעים את הקטע הזה?

אלכס לנגר: עשינו נסיונות, גם בירושלים ברחוב יפו-קינג ג'ורג', וזה לא שיפר כלום.

אברהם פורז: כי אין שוטרים.

אלכס לנגר: זה שיפר בשבועיים הראשונים, כשזה עוד היה חדש לאנשים, אבל אחר-כך הם התעלמו מזה.

אלכס לנגר: אני תמיד מתרשם שאנשים עושים את זה בכוונה, הם נדחפים לצומת.

אברהם פורז: הם לא נדחפים, אבל אתה יודע, מרוב "תפסת מרובה" - תחנך אותם.

אברהם פורז: מצד אחד אתה עושה איסורים מאוד גורפים אבל אחר-כך אתה לא אוכף כלום.

אברהם פורז: קח איסורים יותר מצומצמים ותאכוף אותם.

אלכס לנגר: אתה יודע שזה לא כל-כך בשליטה שלנו.

אלכס לנגר: כמו כן, לחנך זה בכלל משימה - - -

אברהם פורז: אני לא מאשר את האיסור בעניין מעבר החצייה.

לאה ורון: אני מוכרחה לומר שזה לא היה בנוסחים הקודמים.

עדה וייס: זה היה בנוסח הראשון.

אברהם פורז: עבור הולך הרגל שמכונית נתקעת לו על מעבר החצייה הרי זה לא נורא כי היא לא חוסמת את כל המעבר, אלא אם כן זה אוטובוס מפרקים.

אברהם פורז: אם זאת מכונית היא אולי חוסמת לו חצי מטר מצד אחד או מצד שני והולך הרגל עוקף אותה.

אברהם פורז: זה לא נורא.

אברהם פורז: הבעיה העיקרית היא עם אלה שנתקעים באמצע הצומת.

אברהם פורז: זה לא מאושר.

עדה וייס: תקנה 9 (תיקון תקנה 74) - תקנה 74 אוסרת השארת רכב שמנועו דולק ללא השגחה.

עדה וייס: אנחנו מבקשים להוסיף פה הגבלה לגבי מי שמפעיל מנוף או כלי אחר המחובר והמופעל רק באמצעות מנוע של רכב, שהנהג יכול לצאת.

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: זה מקובל.

עדה וייס: תקנה 10 (תיקון תקנה 183) אושרה בישיבה הקודמת.

עדה וייס: המשטרה מבקשת להוסיף "בכתב".

אברהם פורז: זה "נסיעה מבצעית שאושרה בכתב".

אברהם פורז: בסדר.

אברהם פורז: הבנתי שאתם צריכים דיני ראיות.

אתי בנדלר: האם זה בתיאום עם שלטונות הצבא?

עדה וייס: כן.

אלכס לנגר: כל מה שאנחנו מביאים לפה מאושר על-ידי נציגי הצבא, שיושבים בוועדת התיאום.

אברהם פורז: אחרת אין יכולת אכיפה.

אברהם פורז: זה בסדר גמור.

עדה וייס: תקנה 11 - בתקנה 84א אנחנו מבקשים למחוק את פיסקה (3), האומרת שאוטובוס זעיר ציבורי רשאי לנסוע רק בנסיעות מיוחדות ולא בקווי שירות.

אברהם פורז: כלומר אתם מוכנים שהוא ייסע גם בקווי שירות.

אלכס לנגר: יש היום טכנולוגיות של אוטובוסים זעירים בתחבורה הציבורית ואנחנו רוצים להכניס כאלה לישראל.

אלכס לנגר: זה יתחיל לראשונה נדמה לי אפילו בעיר שלך, בתל-אביב.

אברהם פורז: כמה נוסעים יהיו באוטובוס הזה?

אלכס לנגר: אפשר לצופף 20-25, ואף 30 נוסעים.

אלכס לנגר: זה תלוי.

אלכס לנגר: יש כל מיני גדלים.

אברהם פורז: מה הניסיון שהצטבר בעולם לגבי אוטובוסים חשמליים?

אלכס לנגר: כמעט כלום.

אלכס לנגר: יש ברומא, יש בארצות-הברית.

אלכס לנגר: חתמנו עכשיו על איזה מזכר הבנה עם שר האנרגיה האמריקאי על אוטובוסים שינוסו בארצות-הברית ואחר-כך יבואו לניסיון בארץ.

אלכס לנגר: אבל אנחנו מדינה קטנה.

אברהם פורז: מה טווח הנסיעה של אוטובוס חשמלי זעיר בין מילוי למילוי?

אלכס לנגר: 100 קילומטרים.

אברהם פורז: זה המון.

אברהם פורז: למה בקו 4 או בקו 5 בתל-אביב, בכל המקומות האלה שבהם כבר כמה פעמים בגלל בעיות של זיהום אוויר ואיכות הסביבה כבר רצו לסגור את העיר, למה שבקטעים האלה לא ישתמשו באוטובוסים חשמליים?

אלכס לנגר: זה טכנולוגיה בעייתית, שבעולם לא נפוצה.

אלכס לנגר: אין פריצות דרך בתחום הזה.

אלכס לנגר: מדברים על כך שבעוד 5 שנים יכנס אוטובוס משוכלל עם "ברידים"(?) שיהיה לו טווח נסיעה טוב יותר.

אברהם פורז: אבל למה?

אברהם פורז: כשהוא מגיע לתחנה הסופית, אם הטעינה היא 5 דקות, אז - - -

אלכס לנגר: הטעינה היא לא 5 דקות.

אלכס לנגר: הטעינה לוקחת הרבה יותר זמן, וצריך תחנת דלק מיוחדת.

אלכס לנגר: המנהלה היא עצומה.

אלכס לנגר: יש היום טכנולוגיות יותר זמינות של גפ"מ ושל אוטובוסים "יורו 3" ו"יורו 4".

דוד שביט: אני מבין שיש סיכום להביא מנועים לגפ"מ, קראנו על זה בעיתון "הארץ".

גבי בן-הרוש: האם הדרישה הזאת היא בעקבות בקשה של "אגד"?

אלכס לנגר: בעקבות בקשה שלנו.

אברהם פורז: אנחנו מדברים על קטע של רישוי כלי הרכב.

אברהם פורז: לא האם צריך להפריד או לא צריך להפריד, כן בתחנות או לא.

אלכס לנגר: זה גם חלק מעניין התחרות.

אלכס לנגר: אנחנו רוצים להעמיד למפעילים של התחבורה הציבורית את כל מגוון הכלים האפשריים ושהם יתכננו ויפעילו אותם על-פי הבנתם ולא פקידים במשרדי ממשלה.

אברהם פריד: אני מבקש להבין מה אושר למעשה.

אברהם פורז: אושר שגם אוטובוס קטן, זעיר, יוכל לתפקד בתחבורה הציבורית.

אברהם פריד: מה הכוונה ב"לתפקד"?

אברהם פורז: אם "דן" רוצה להפעיל בקו 5 אוטובוס לא רק של 70 מקומות אלא אוטובוס של 20 מקומות, היא רשאית.

אברהם פריד: האם הכוונה היא למיניבוסים או שאולי הם יוכלו להכניס גם מוניות באותה מידה?

אברהם פורז: הכל.

אברהם פורז: אבל זה לא שייך לקטע הזה.

אברהם פורז: אנחנו מדברים כעת על רישוי.

אברהם פורז: עד היום אסור היה בקו אוטובוס להפעיל אוטובוס קטן אלא רק גדול.

עצמון אליאס: זאת אומרת שמחר בקו 4 או בקו 5 יוכלו להוריד את הרכבים בעלי הזכויות הציבוריות ולשים שם אוטובוס ציבורי זעיר במקומם.

אברהם פורז: אם מחר "דן" יחליט בחלק מהקווים שלו להפעיל אוטובוסים קטנים - - -

עצמון אליאס: לא "דן" אלא אני, ארגון נהגי קווים 4 ו-5 בתל-אביב.

עצמון אליאס: אם "דן" יוכל להפעיל אוטובוס ציבורי זעיר אז למה שאני לא אוכל?

עצמון אליאס: יש פה אפליה מסויימת.

עצמון אליאס: אני מונית המפעילה קווי שירות.

אברהם פורז: מי אמר שאתה לא יכול?

אברהם פורז: אני לא רואה סיבה למה אנחנו לא נאמר שקואופרטיב תחבורה רשאי בקווים מסויימים להפעיל מיניבוסים קטנים.

דוד כוכבא: השאלה היא מה ההגדרה, מה זה אוטובוס קטן.

גבי בן-הרוש: זה אפליה של המסיעים הפרטיים והמוניות.

אברהם פורז: זה קטע אחר לגמרי.

אברהם פורז: אנחנו מדברים כרגע על תקנות רישוי טכניות.

אברהם פורז: אין פה מהות כלכלית.

אברהם פורז: זה עניין של מדיניות של משרד התחבורה, אם הוא רוצה לתת תחרות בקווים או לא רוצה לתת תחרות, כן רוצה מוניות או לא רוצה מוניות.

עצמון אליאס: אבל הוא אומר שלקואופרטיבים כן ולמוניות לא.

אברהם פורז: לי אין סיבה להתנגד לכך.

אברהם פורז: נניח ש"אגד" רוצה להפעיל בין תל-אביב לירושלים אוטובוסים ל-25 נוסעים ולא ל-50.

אברהם פורז: למה לא?

דוד כוכבא: משרד התחבורה יצא לאחרונה במכרזים PQ, ולפני כן במכרזים נוספים.

דוד כוכבא: בפירוש כתוב במכרזים, בכותרת בעמוד הראשון, "מכרזים להפעלת שירותי תחבורה ציבורית באוטובוסים".

דוד כוכבא: זאת אומרת שיש פה הגבלה לאוטובוסים.

דוד כוכבא: מה שיקרה כרגע, "דן" או "אגד" יוכלו להפעיל מיניבוסים של 10 מקומות או של 8 מקומות.

דוד כוכבא: הם לא יצטרכו להודיע לאף אחד ויהפכו את זה למונית.

דוד כוכבא: יש היום פעילות משלימה בתחום התחבורה הציבורית שמוגדרת כפעילות של מוניות.

דוד כוכבא: בתקנות ההגדרה של מונית זה 10 מקומות.

דוד כוכבא: ההגדרה של אוטובוס זה 50 מקומות.

עדה וייס: מה פתאום?

עדה וייס: היום אוטובוס זה מ-8 ומעלה, אוטובוס זעיר.

דוד כוכבא: לא מדובר על אוטובוס זעיר.

דוד כוכבא: אז בואו נוסיף שהמוניות יכולות להפעיל עד 50 מקומות עם כובע של מונית.

אברהם פורז: זה לא ככה.

אברהם פורז: זה כמו שאני אוכל לתת לנהג משאית לנהוג על טנדר אבל לנהג טנדר אני לא אתן לנהוג על משאית.

דוד כוכבא: נהג מונית עם רישיון אוטובוס יוכל להפעיל את האוטובוס כמונית.

דוד כוכבא: אתה מדבר על רישיון נהיגה, שזה נושא נפרד לגמרי.

דוד כוכבא: יש פה התערבות.

אלכס לנגר: יש פה ערבוב, שהמונית עושה עבודה של אוטובוס.

אברהם פורז: מונית שירות - זה לא מפריע לי בכלל.

דוד כוכבא: אבל יש מונית שירות שמוגדרת כבעלת 10 מקומות ישיבה ויש אוטובוס שמוגדר כבעל 50 מקומות ישיבה.

אלכס לנגר: פה נכנסים לוויכוחים מסוג אחר, איפה מתחיל ענף ואיפה נגמר ענף, מה עושה כל אחד.

אלכס לנגר: אכן המונית באופן כללי היא, לפי המדיניות שלנו, בעצם תחליף של רכב פרטי.

אלכס לנגר: כך היא בכל העולם.

אלכס לנגר: מעבר לזה יש היום בישראל תופעה של הפעלת קווי שירות.

אברהם פורז: מר לנגר, לי לא מפריעה התופעה של מוניות השירות.

אברהם פורז: אם זה היה תלוי בי הייתי מאפשר גם מוניות שירות יותר גדולות והייתי נותן למוניות להפעיל מיניבוסים וזה היה מביא לפתיחת תחרות מסויימת.

דוד כוכבא: אבל צריך להגביל את הקואופרטיבים לתחבורה.

דוד כוכבא: יש פה כמה אלמנטים.

דוד כוכבא: אני לא רוצה להיכנס כאן לנושא הסובסידיה ולכל הנושאים האלה, שהמדינה בסוף תממן.

דוד כוכבא: עובדה ש"דן" עד היום לא עשה את זה, מכיוון שכלכלית לא משתלם לו, כי הוא מסורבל באופן טבעי.

דוד כוכבא: ייצא מצב שהמדינה עוד תוסיף עלויות סובסידיה בגלל העלויות הגבוהות של כוח אדם פר נוסע והיא תחסל ענף מוניות שפועל היום ללא סובסידיה והוא ענף משלים בתחבורה הציבורית.

אברהם פורז: יש פה שני דברים שונים.

אברהם פורז: התקנות האלה הן לא תקנות לקביעת מדיניות כלכלית.

אברהם פורז: אם לדוגמא "אגד" צריך לתת שירות למלכיה והוא חושב שמספיק שם אוטובוס קטן עם 20 מקומות כי חבל לשלוח אוטובוס של 50 מקומות - - -

דוד כוכבא: 20 מקומות זה בסדר אבל לא 8.

אברהם פורז: אתה ממילא לא נוסע למלכיה ולא מתחרה איתו.

אברהם פורז: אני רוצה לאפשר לו לעשות את זה.

דוד כוכבא: אז אתה תבדוק עכשיו איפה כן ואיפה לא?

אברהם פורז: אנחנו כרגע לא מדברים על השאלה של מדיניות התחבורה, מוניות מול אוטובוסים.

דוד כוכבא: אבל בחסות התקנה הזאת אתה מתערב במדיניות.

עצמון אליאס: אתה יודע מה יקרה ברחוב אלנבי וברחוב בן-יהודה כשהם יתחילו להפעיל אוטובוסים זעירים?

אלכס לנגר: אנחנו אומרים להיפך.

אלכס לנגר: פה מסתכלים על זה מעין הסתכלות חלקית.

אלכס לנגר: אנחנו אומרים שמפעילי התחבורה הציבורית - וזה חלק מההיערכות שלנו לתחרות בתחבורה הציבורית - שמקבלים אשכול קווים להפעלתם יוכלו להפעיל את כל מגוון הכלים שיצטרכו והם לא יהיו מוגבלים בעניין הזה.

אלכס לנגר: הם יפעילו את תמהיל הכלים שיהיו הכי כלכליים מבחינתם וייתנו את רמת השירות הרצויה.

אלכס לנגר: כלומר מבחינתנו יכול להיות שבבוקר הם יפעילו אוטובוס גדול, כי יהיה עומס גדול, ובשפל יפעילו רק מיניבוס קטן כי לא יהיה צריך יותר מזה.

אלכס לנגר: אנחנו לא רוצים שתהיה מגבלה בעניין הזה.

אלכס לנגר: זה לא שייך עכשיו להגדרה של מה זה קו מוניות.

עצמון אליאס: זה שייך.

עצמון אליאס: זה יתחיל כך ואחר-כך אי אפשר יהיה בכלל להשתלט על זה.

עצמון אליאס: אני אומר לך, אני מפעיל היום את הקווים 4 ו-5 בתל-אביב במוניות בני 10 מקומות.

עצמון אליאס: הקואופרטיבים ניסו להכניס לשם מיניבוסים ואנחנו התנגדנו לזה כי התחילו מלחמות בין הנהגים בגלל הרכבים הקטנים.

עצמון אליאס: אם הם ישימו רכבים קטנים לגמרי, הדומים למוניות - אין לי עם זה בעיה, אנחנו פתוחים לתחרות, אבל אל תגבילו גם אותי.

עצמון אליאס: תגיד לי שגם אני יכול להוריד את הזכות הציבורית ולהפעיל אוטובוס ציבורי זעיר של 15 מקומות, כמו הקואופרטיב לתחבורה.

עצמון אליאס: אבל אתה אומר שאני לא אהיה רשאי והוא כן.

לאה ורון: על ציר הזמן אני חושב שזה יהיה כך, בהמשך הזמן, ואז תתחרו באוטובוסים, תתחרו על האשכולות.

לאה ורון: אם תזכו בהם תפעילו מה שאתם רוצים.

דוד כוכבא: לפני שיצרת מדיניות אתה קובע פה עובדה.

נתן אבנט: מר אלכס לנגר, זה סותר את המדיניות שאתה מדבר עליה של הפרטה.

דוד כוכבא: אתם נותנים לקואופרטיבים לעשות מה שהם רוצים.

דוד כוכבא: הם יהרסו את המדינה.

נתן אבנט: זה כבר לא הפרטה אלא "עבודה בעיניים".

נתן אבנט: אם אתם רוצים להכשיר את זה בתקנה, אין בעיה.

נתן אבנט: אנחנו רוצים להיות פתוחים לתחרות חופשית.

נתן אבנט: אנחנו הנפנו את הדגל, שאנחנו לא רוצים סובסידיה של אף שקל מהמדינה.

נתן אבנט: אנחנו נרים את הפרוייקטים האלה ונעשה הסעה יותר טובה למדינת ישראל.

נתן אבנט: כעת אתם מחסלים את ענף המוניות.

גבי בן-הרוש: אם "אגד" לא תקבל סובסידיה אז בבקשה.

אברהם פורז: אוטובוס זעיר זה מעל 12 מקומות?

אלכס לנגר: מ- 8 מקומות.

אלכס לנגר: זה רכב שהוא פחות מ-4 טון.

אברהם פורז: ומונית מוגדרת עד כמה מקומות?

אלכס לנגר: עד 10 מקומות.

אלכס לנגר: אנחנו הגדלנו לפני שנתיים.

אברהם פורז: זאת אומרת שמונית של 10 היא גם אוטובוס זעיר?

עדה וייס: זה יכול להיות אותו סוג רכב מבחינה טכנית אבל אם יש לו רישיון להפעלת מונית אז הוא יוגדר כמונית.

קריאה: אתה יכול לראות את אותו רכב כמונית, כאוטובוס, כאמבולנס או כניידת משטרה.

אברהם פורז: כלומר למונית אסור להסיע יותר מ-10 ואוטובוס זעיר לא יותר מ-15.

גבי בן-הרוש: יש לי שאלה, אדוני היושב-ראש.

גבי בן-הרוש: "אגד" ו"דן" ביחד זה 5,000 אוטובוסים.

גבי בן-הרוש: אנחנו, המסיעים הפרטיים, מעל ל-7,000.

גבי בן-הרוש: למה יש אפליה כזאת בין קבוצה לקבוצה?

גבי בן-הרוש: אנחנו לא בשנות ה-30 וה-40 למדינה.

גבי בן-הרוש: למה יש אפליה כזאת?

גבי בן-הרוש: ואתם עוד באים לתת פה פרס נוסף?

אלכס לנגר: זה בכלל לא נוגע להם.

אלכס לנגר: אין להם כלים כאלה בכלל.

אברהם פורז: אני מציע שתזמינו את עצמכם לשר התחבורה, שצריך לקבוע מדיניות כלכלית כוללת לגבי שאלת התחרות, שלא נוגעת לחלקים הטכניים.

אברהם פורז: יכול להיות שצריך לאפשר למי שיש לו מונית להוסיף עוד מקומות.

אברהם פורז: אבל זה לא שייך לחלק הטכני שלנו.

אברהם פורז: אנחנו דנים כרגע בהגדרות טכניות ולכן אנחנו מאשרים את התקנה הזאת.

אברהם פורז: תזמינו את עצמכם לשר התחבורה.

אברהם פורז: זה שווה דיון כולל, אבל אני לא יכול לנהל את המדינה במקומו.

אברהם פורז: הלוואי והייתי יכול.

דוד כוכבא: אני מוכרח לומר לך שזה ייצור אנדרלמוסיה בשטח, שאני לא יודע מי ייקח עליה את האחריות.

גבי בן-הרוש: זה אפליה.

אברהם פורז: מעז ייצא מתוק.

דוד כוכבא: ביקשתי לומר משהו לפני שאתה מסכם.

דוד כוכבא: יש היום ועדה במשרד התחבורה שעוסקת בנושא קווי שירות מוניות.

דוד כוכבא: בראש הוועדה עומד יועץ השר וחברים בה כל מומחי המשרד.

דוד כוכבא: הוועדה עוד לא הגישה את מסקנותיה לגבי מדיניות המשרד בנושא קווי שירות מוניות וכבר בא האגף ומתקן תקנה ויוצר מציאות, לפני שהוועדה קבעה את המדיניות שלה.

דוד כוכבא: אני חושב שזה עיוות של כל מינהל תקין ופה נותנים יד לדבר הזה.

דוד כוכבא: אם זה יידחה בחודשיים, מה יקרה?

אברהם פורז: היו לפני זמן מה מכרזים לגבי מפעילים נוספים של תחבורה ציבורית.

דוד כוכבא: אין בזה כלום.

גבי בן-הרוש: זה אחיזת עיניים.

אלכס לנגר: יש מכרזים על 130 קווים.

דוד כוכבא: אתה נוגע בעצבים הכי רגישים ואתה עושה את זה באדישות.

דוד כוכבא: אתה יכול לדחות את זה בחודשיים.

דוד כוכבא: המשרד דן במדיניות.

דוד כוכבא: התקנות באות לשרת מדיניות ולא להיפך.

אלכס לנגר: אתם לא יודעים על מה מדובר בכלל.

אלכס לנגר: סתם קופצים.

אלכס לנגר: מדובר על כך שחברת עפיפי רוצה להכניס מיניבוסים לשכונות של נצרת, זאת היום הבעיה שעומדת על הפרק.

אברהם פורז: מר לנגר, אני שואל אתכם ואת אנשי האוצר, במסגרת ההערכות החדשה, מול "דן" ו"אגד" והניסיון לתחרות ולהפרטת קווים, האם יש מדיניות בעניין הזה?

אלכס לנגר: בוודאי.

אלכס לנגר: אני לא רוצה להאריך עכשיו בדברים.

אלכס לנגר: אני מוכן שנבוא להציג את תוכנית התחרות, אם תרצה.

אלכס לנגר: אבל בגדול, אנחנו יוצאים לתחרות שעיקרה שלא מתחרים לאורך קווי השירות, כי זאת לא תחרות בתחבורה הציבורית.

אלכס לנגר: זה אגב נכשל באנגליה.

אלכס לנגר: אנחנו הולכים לתחרות על הפעלה לזמן קצוב של אשכול קווי שירות.

אלכס לנגר: התחבורה הציבורית היא רשת קווים ולכן אין בדרך כלל עניין בקו בודד אלא בתמהיל קווים.

אלכס לנגר: אנחנו נוציא לתחרות באופן שיטתי סידרה של רשתות קווים לתחרות.

אלכס לנגר: הסידרה הראשונה, ה-8% הראשונים מתוך פעילות הקואופרטיבים, תיעשה בלא יכולת של הקואופרטיבים להשתתף בתחרות, על-ידי קבוצות מתחרים שייבחרו גם על-פי פרמטרים איכותיים, של יכולת הקבוצה - - -

גבי בן-הרוש: זה עבודה על הציבור.

גבי בן-הרוש: לא ראיתי איזה ועדה ציבורית שקבעה את זה.

גבי בן-הרוש: "אגד" הכתיבה לך מה היא רוצה ואתה נותן להם 800 מיליון שקל ומכשיר אותם.

גבי בן-הרוש: כשנתחיל בהסעות אז ניראה אותך, מר אלכס לנגר.

גבי בן-הרוש: אנחנו נתחיל להסיע את האזרחים, אל תדאג.

אלכס לנגר: אם אותך החוק לא מחייב אז למה אתה בכלל קופץ?

אלכס לנגר: לצערי אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

אלכס לנגר: על כל פנים, האשכולות האלה ייצאו לתחרות והמפעיל יהיה מחוייב להפעיל ברמת המחירים שתיקבע איתו בהצעה שלו.

אלכס לנגר: הסובסידיה היחידה שתשולם לו תהיה סובסידיה ייעודית, כלומר על הנחות.

אברהם פורז: איפה המוניות נכנסות בכל הסיפור הזה?

אלכס לנגר: הואיל והתחרות הזאת היא בעצם יצירת קבוצות של אנשי תחבורה, בקבוצה שהולכת להפעיל אשכול קווים לזמן קצוב יכולים להיכנס כל המרכיבים.

אלכס לנגר: זה לאו דווקא קואופרטיב לתחבורה, שהיום הוא הומוגני.

אברהם פורז: האם הוא יכול בקו הזה לקחת בתור קבלן משנה מוניות שיעשו את העבודה?

אלכס לנגר: בוודאי, הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.

אלכס לנגר: לו יש סטנדרטים של שירות ותעריף שהוא חייב לעמוד בהם אבל מעבר לזה הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.

אלכס לנגר: לכן אנחנו דואגים לתת לו את החופש, את גמישות התכנון לעשות כל דבר שהוא חושב מעבר למה שהוא מחוייב ברישיון.

אברהם פורז: איך אני מונע מהקואופרטיבים הגדולים לתחבורה, שהם מסובסדים, להתחרות נניח בקו מוניות על-ידי הפעלת אוטובוסים קטנים על הקו הזה?

אלכס לנגר: קודם כל, מה זה מסובסד?

אלכס לנגר: גם המונית מסובסדת.

אלכס לנגר: התחבורה הציבורית עובדת בעצם על-פי ההיגיון של סבסוד צולב, שבו הקו הרווחי מסבסד את הקו המפסיד.

אברהם פורז: בעיקר כשנוסעים לחניתה, אני יודע.

דוד כוכבא: אנחנו מוכנים לנסוע לחניתה עם הסובסידיה שלהם.

דוד כוכבא: שייתנו לנו את כל הקווים המפסידים וייתנו את הסובסידיה.

אלכס לנגר: זה בכלל לא חניתה.

אלכס לנגר: בתחבורה הציבורית יש גם סיבסוד צולב בתוך הנסיעות עצמן.

אלכס לנגר: הרי אתה מכתיב את ההשקעות לפי שעת השיא.

אברהם פורז: הבנתי אותך אבל אני שואל שאלה אחרת.

אברהם פורז: בתל-אביב יש מוניות בקו 4 ובקו 5.

אברהם פורז: מה מונע מ"דן" למשל - -

אלכס לנגר: קודם כל, אף אחד לא מונע.

אלכס לנגר: אף פעם לא מנענו.

אברהם פורז: - - שהוא למעשה יפעיל במקביל לקו מוניות קו עם אוטובוסים קטנים ויקבור את המוניות שעובדות שם היום?

גבי בן-הרוש: זה מה שהולך להיות לאור התקנה הזאת.

דוד כוכבא: מר אלכס לנגר, תסביר גם ליושב-ראש מי מממן את קניית האוטובוסים לקואופרטיבים.

דוד כוכבא: מי קונה את האוטובוסים?

דוד כוכבא: 100% במימון מדינה.

אלכס לנגר: גם עד היום אף אחד לא מנע מהם לעשות את זה ועובדה שהם יכלו להפעיל מוניות ולא עשו את זה.

אתי בנדלר: האם תקנה 84א לא מנעה?

אלכס לנגר: לא.

אלכס לנגר: הוא יכול היה גם להפעיל מוניות אבל לא אוטובוסים זעירים.

אלכס לנגר: עד היום הקואופרטיבים לא הפעילו בכלל טכנולוגיות של מיניבוסים.

אלכס לנגר: אגב, זה דבר שאנחנו דוחפים אותו.

מיכאל איתן: בכוכב יאיר הפעילו.

אלכס לנגר: הנסיונות היחידים שהיו נעשו בעקבות בקשות שלנו ולא רצון שלהם.

אלכס לנגר: הסיבה לכך היא פשוטה מאוד, העלות של הפעלת תחבורה ציבורית בקואופרטיב כמו "אגד" או "דן" היא 70% שכר ולכן לגודל הרכב אין משמעות ולא חוסכים בפעולה הזאת.

אברהם פורז: מר לנגר, השתכנעתי שהסוגיה היא קצת מורכבת והיא מחייבת לתת את הדעת קצת יותר בהרחבה.

אברהם פורז: בואו נדחה את זה בינתיים.

אלכס לנגר: אתה עושה נזקים שלא קשורים למפעילי התחבורה הציבורית הנוכחיים, לא ל"אגד" ולא ל"דן".

אברהם פורז: מר לנגר, האם יש לנו דרך להבטיח שנכון לרגע זה אוטובוסים כאלה לא יופעלו בקווים שבהם פועלות מוניות שירות?

אלכס לנגר: כן.

אברהם פורז: האם אתה יכול לתקן כך את התקנה?

אלכס לנגר: לא צריך לתקן.

אלכס לנגר: אין לנו אוטובוסים זעירים.

אלכס לנגר: תוכנית ההצטיידות היא תוכנית שצריך לסכם עם הממשלה.

אברהם פורז: כדי לא לקלקל כלום, אנחנו מאשרים כרגע תקנה האומרת כך: "ניתן להפעיל אוטובוס כזה, ובלבד שבאותו תוואי לא מופעלות מוניות שירות".

אברהם פורז: כהוראת שעה עד שנדון בעניין.

אלכס לנגר: עם רישיון.

אברהם פורז: ואחר-כך נדון בזה יותר לעומק.

אברהם פורז: לי לא מפריע בקו שאין בו אף מונית שבמקום האוטובוס הגדול יכניסו מיניבוס קטן, אבל על כל הסיפור מול המוניות צריך עוד לחשוב.

אלכס לנגר: בסדר, מקובל.

אתי בנדלר: אם כך לא מוחקים את פסקה (3) שבטור א' בתקנה 84א.

אברהם פורז: הנוסח משתנה.

אברהם פורז: גברת בנדלר, תאשרי את התקנה בהתאם למה שאמרנו.

עדה וייס: בתקנה 12 (תיקון תקנה 313) אנחנו מבקשים להוסיף הוראה על מידת רכב להובלת חומרים מסוכנים.

גבי בן-הרוש: הבעיה היא שהתקנה הזאת פוסלת רכב אמריקאי במדינת ישראל.

גבי בן-הרוש: התקנה היא בסדר, 16.50 מטר ו-18.75 מטר, זה הרכב המורכב והמחובר.

גבי בן-הרוש: העניין הוא שברכב האמריקאי - ואנחנו סיכמנו על כך עם משרד התחבורה - המנוע הוא מקדימה ויש לו "אף" לפחות של 1.50 מטר.

גבי בן-הרוש: לפי התקנה הזאת כל שוטר יוכל להוריד כל רכב אמריקאי שיעלה על הכביש כי הוא עובר את ה-17 מטר.

אברהם פורז: למה באמת להגביל את האורך?

אלכס לנגר: כלי הרכב אצלנו הגיעו ל-24 מטר, ה"מפלצות" שנעות במערכת הדרכים הגדושה שלנו, אלה שאתה צריך לעקוף בדרך לירושלים.

אלכס לנגר: אלה עם הגרור המחובר.

אלכס לנגר: יש לזה כמה היבטים.

אלכס לנגר: קודם כל האורך הפיסי, שיוצר קשיים במערכת הדרכים.

אלכס לנגר: כמו כן גם הבטיחות.

אלכס לנגר: אתה יודע מה זה לעקוף רכב כזה?

אלכס לנגר: כל העולם המוטורי בנוי על סטנדרד.

אלכס לנגר: כשאתה יוצא לעקיפה אתה מצפה למידה מסויימת של קושי לעקוף.

אברהם פורז: מר לנגר, אתה איש נחמד מאוד אבל אני הסתובבתי קצת בעולם.

אברהם פורז: אני רואה את המשאיות עם הגרורים האלה מסתובבות בכל אירופה בדרכים הראשיות, ובאיזה שלב הן גם יורדות מהדרך הראשית כדי להגיע לשער המפעל.

אברהם פורז: אז מה?

אבישי מיכאלי: באירופה המשאית לא עולה על 16.5 מטר.

גבי בן-הרוש: מה פתאום?

גבי בן-הרוש: באירופה זה 18.75 מטר.

אלכס לנגר: אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים בתהליך ובשלבים להיות בסטנדרד האירופאי.

גבי בן-הרוש: כלומר לפסול את האמריקאים.

גבי בן-הרוש: אז גם הצבא צריך להפסיק לנוע על הכביש, לפי דבריך.

אברהם פורז: מר לנגר, למרות שאני צופה הקדמת בחירות אני מבטיח לך שאנחנו נקיים דיון יותר לעומק בעניין הזה.

אברהם פורז: אני מבקש שתביאו לנו טבלה השוואתית, מה מקובל בעולם לגבי כלי רכב כאלה.

אברהם פורז: אני מתאר לעצמי שאם יש יצרן שמייצר את זה אז הוא בטח מייצר בשביל מדינות שיכולות לקנות את זה.

אלכס לנגר: לא, הגרורים נעשים פה.

אלכס לנגר: החריגה נעשית פה.

אברהם פורז: תביאו לנו נתונים מה קורה בקהילה האירופאית.

לאה ורון: חבר הכנסת אמנון רובינשטיין ביקש את זה בכנסת הקודמת.

לאה ורון: אני לא יודעת מה קרה מאז.

אברהם פורז: רבותי, השעה עכשיו היא 12:50.

אברהם פורז: בשעה 12:00 היה צריך להתחיל פה דיון אחר.

אברהם פורז: אני בסך הכל נתתי לכם שעה לדיון בתקנות האלה, חשבתי שיש עוד כמה דברים קצרים.

אברהם פורז: אנחנו כבר חורגים.

אברהם פורז: אני מבקש שתידחו כל דבר פרובלמטי.

אלכס לנגר: אני מקווה שהוא לא פרובלמטי.

אלכס לנגר: אני מסתכל על תקנה 12.

אלכס לנגר: בשלב הזה אנחנו מדברים על הובלה של חומרים מסוכנים.

אלכס לנגר: אנחנו את הצעד הראשון בעצם כבר עשינו בהנחיות, בעבודה פנימית.

אלכס לנגר: אנחנו הולכים לעשות דבר שבפועל כבר קורה בשנתיים האחרונות, בשל הנחיות שלנו.

אלכס לנגר: זה לגבי המטענים המסוכנים.

אלכס לנגר: נכון שאולי אפשר לעזוב בינתיים את כל עניין המבנה המסובך של ענף ההובלה, שזה עניין בפני עצמו.

אלכס לנגר: אבל את העניין של המטענים המסוכנים - - -

אברהם פורז: מה זה שייך למטענים מסוכנים?

אברהם פורז: עקיפת הרכב הארוך היא פרובלמטית ללא כל קשר למטענים.

אלכס לנגר: יש הבדל גדול אם מתהפכת מיכלית דלק או מתהפכת משאית אחרת.

אבישי מיכאלי: אדוני היושב-ראש, כשמיכלית כזאת מתהפכת וחוסמת חצי מדינה ליום שלם, זה הקשר.

אבישי מיכאלי: כשהמשאית ארוכה היא גם פחות בטוחה ופחות יציבה.

גבי בן-הרוש: אבל כשאתה מדבר על תקינה אירופאית אז אתה פוסל את המשאיות האמריקאיות.

גבי בן-הרוש: אתם לא יודעים על מה אתם מדברים.

אברהם פורז: אני כבר אומר לכם שתתקיים ישיבה נוספת לגבי התקנה הזאת.

אברהם פורז: אבקש שכל הצדדים יביאו לנו חומר לגבי מה שמקובל בעולם.

אברהם פורז: אנחנו נשתדל ללמוד מהגויים.

אברהם פורז: מה לעשות, גם להם יש לפעמים תבונה.

אברהם פורז: אם יסתבר שאצל הגויים זה כך, זה מה שנעתיק.

אברהם פורז: אם לא, ניראה מה עושים.

אלכס לנגר: אני כבר מצהיר שאנחנו העתקנו את זה מהגויים.

אלכס לנגר: המידות האלה הן לא המצאה שלנו.

אברהם פורז: אני מתנצל בפניכם, אנחנו בלחץ של זמן.

אברהם פורז: תתקיים ישיבה נוספת על התקנה הזאת.

אברהם פורז: בינתיים ייהנו עוד 50 משאיות קצת יותר ארוכות.

עדה וייס: בתקנה 13 (תיקון תקנה 314) מבקשים לקבוע מידות רכב גם לרכב שמוביל חומרים מסוכנים.

אברהם פורז: האם יש לכם הערה לגבי המידות האלה, רבותי?

גבי בן-הרוש: שוב, זה אותו דבר.

אברהם פורז: אנחנו נדון בזה כשתביאו לנו את הנתונים ממדינות אחרות.

גבי בן-הרוש: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, ב-16 בנובמבר יש דיון בבג"ץ בנושא הזה.

גבי בן-הרוש: חברת הובלה טוענת שמי שהפעיל את התקנה לא היה מוסמך לכך.

אברהם פורז: אני רוצה לראות את הדירקטיבות, האירופאית והאמריקאית, לבדוק מה קורה שם ולפי זה נדע.

עדה וייס: תקנה 14 (תיקון תקנה 314א) מטרתה לקבוע תנאים מיוחדים לשלישיית סרנים.

לאה ורון: השארנו את הסרנים לדיון בישיבה הבאה.

אלכס לנגר: תקנה 15 (תיקון תקנה 510) מדברת על מחיקת המחירון במוניות.

אלכס לנגר: אנחנו סבורים שתעריפי מוניות צריכים להיקבע רק במונה ולא להשאיר פתח - ועל זה הוויכוח - לכל מיני דרכים לסדר את הנוסע.

אלכס לנגר: גם אם זה נעשה שלא בכוונה רעה.

אלכס לנגר: אני לא חושב שכל אחד מנהגי המוניות חס ושלום רוצה לסדר את הנוסע אבל העניין שלנו הוא יצירת סטנדרד.

אלכס לנגר: במהלך השנים לא הצלחנו להשתלט על הנושא הזה.

אלכס לנגר: מה זה מחירון?

אלכס לנגר: מחירון מכל מקום לכל מקום מחייב בעצם אנציקלופדיה.

אלכס לנגר: כמו כן, בגלל מבנה התעריף של המוניות, שמבוסס לא רק על מרחק אלא גם על זמן, בעצם אנחנו מגיעים למצב שהמחירון הוא לא בדיוק המחיר אלא הוא איזה מחיר ממוצע, עם איזה הנחות עבודה מאחוריו, שגם הן בעייתיות.

אלכס לנגר: והכי חשוב, שלאורך הזמן בעצם נהיתה בענף המוניות תעשיה של מחירונים.

אלכס לנגר: לכל תחנה או לכל נהג מונית יש מחירון מטעמו ואין על זה שליטה.

אלכס לנגר: זאת דרך פשוט לסדר את הנוסע.

אלכס לנגר: התקנה אומרת "לדרישת הנוסע".

אלכס לנגר: זאת אומרת, אתה מפעיל מונה אבל אם הנוסע - זה אותו נוסע תיאורטי שכל הזמן מציגים, שמוטרד כמה הוא ישלם והוא רוצה מחירון - - -

אברהם פורז: הוא רוצה מחיר קבוע מראש.

אברהם פורז: הוא רוצה שתיקח אותו לירושלים לכנסת ושואל כמה זה יעלה לו.

אלכס לנגר: אבל מה שקורה בפועל הוא שמכתיבים לנוסע את המחיר, מכתיבים לו מחירון וכמובן מסדרים אותו.

אלכס לנגר: והדבר השני, כמובן לא מפעילים מונה, כמובן אין חשבונית וכמובן אין תשלום מס.

אלכס לנגר: זה גלגל של כלכלה שחורה ושל נורמה שמסדרים את הנוסעים.

אברהם פורז: אם היית מר יוני קפלן ממס הכנסה הייתי מבין מה שאתה אומר.

אברהם פורז: אבל אתה מר אלכס לנגר.

אלכס לנגר: צריך להבין את המוטיבציה.

אלכס לנגר: אני אגב לא מתעניין אם משלמים מס או לא אבל אני מבין את המוטיבציות.

מיכאל איתן: השאלה היא אחרת.

מיכאל איתן: אם יש נהג מונית שהחליט לסדר את התייר שהוא מסיע, הוא יסדר אותו בכל מקרה, עם התקנה הזאת או בלעדיה.

מיכאל איתן: מה שלא תעשה, הוא יגיד לתייר "שלום, ברוך בואך לישראל" אבל יש תעריף של 50% יותר בשעת העומס, או שהמחירון הוא לא בשקלים אלא בדולרים.

מיכאל איתן: אם הוא רמאי הוא ירמה אותו בכל מקרה.

אלכס לנגר: אנחנו רוצים ליצור נורמה פשוטה שהמחיר הוא על-פי המונה.

אלכס לנגר: מה יותר פשוט מזה?

אלכס לנגר: למה שהנהג יעמוד במשא ומתן בכלל?

דוד כוכבא: למה אתה מתערב בתהליכים כלכליים פשוטים של משא ומתן בין לקוח לבין נותן השירות?

אלכס לנגר: זה מחיר בפיקוח.

אלכס לנגר: זה לא שוק חופשי.

אברהם פורז: מר לנגר, אני שואל אותך קודם כל למה זה לא שוק חופשי?

אלכס לנגר: זאת שאלה לא פשוטה בפני עצמה.

אברהם פורז: נניח שאני מתלבט האם לקחת מונית מהבית שלי לירושלים לכנסת.

אברהם פורז: אני לא מכיר את המוניות ולא יודע כמה זה יעלה לי.

מיכאל איתן: סלח לי, גם נהג המונית לא יודע כמה ייצא במונה.

מיכאל איתן: איך הוא יגיד לך מראש מה יהיה המחיר?

מיכאל איתן: הוא לא יודע.

אברהם פורז: עזוב את המחירון.

אברהם פורז: מה מפריע לי בתוך מדינה ליברלית לומר שמותר לי לקבוע איתו מחיר פיקס, שהוא ייקח אותי תמורת 100 שקל וגמרנו?

אברהם פורז: מה רע בזה?

אלכס לנגר: מסתבר שרוב מדינות העולם, בעיקר הנאורות, באירופה וארצות-הברית, כן מפקחות על תעריפי המוניות.

אלכס לנגר: אלה מדינות של כלכלת שוק חופשי לא פחות מאיתנו.

מיכאל איתן: אבל גם פה מפקחים על המחיר.

מיכאל איתן: מר לנגר, לא הבנת את השאלה שלו.

מיכאל איתן: הוא אומר שהמדינה קובעת את המחירים והיא מפקחת עליהם.

מיכאל איתן: על זה אין ויכוח.

מיכאל איתן: אחרי שהממשלה מפקחת על המחירים וקובעת שהם יהיו לפי המונה, ויש גם מחירון, השאלה היא האם לא יכול לבוא אדם, להגיד שזה מחיר גג ולבקש שייתנו לו במחיר זול יותר.

אלכס לנגר: המחיר של נסיעה במונית הוא מחיר מקסימלי, לצורך הפיקוח, ונהג המונית רשאי לתת הנחה כרצונו.

אלכס לנגר: זה בסדר, עם זה אין לי בעיה.

אלכס לנגר: אבל הנהג לא יכול לדעת מה יהיה המחיר.

אלכס לנגר: לכן אני אומר, שיפעיל את המונה וייתן את המחיר הנכון, המחיר האובייקטיבי, ואחר-כך שייעשה מה שהוא רוצה.

מיכאל איתן: אין אחר-כך.

מיכאל איתן: אחר-כך אתה בפה שלו וביד שלו.

אברהם פורז: הוא לא יכול כי אם הוא הפעיל מונה אז תהיה לו בעיה עם מר יוני קפלן אם הוא יגבה פחות.

אלכס לנגר: הוא יכול לתת הנחה.

מיכאל איתן: הבעיה היא אחרת.

מיכאל איתן: אני מוכן להתערב איתך שאם אני אגש ל-10 מוניות בירושלים ואומר להם שאני רוצה לנסוע מפה לטירת הכרמל ואשאל אותם כמה זה יעלה לדעתם על-פי המונה לא נמצא 10 תשובות זהות.

מיכאל איתן: אף אחד לא יידע כמה יהיה המחיר במונה.

מיכאל איתן: עם כל הכבוד, אין מחיר אחד.

מיכאל איתן: אם תיסע ב-10 בבוקר המחיר יהיה שונה מאשר ב-7 בערב.

מיכאל איתן: נסיעה ביום שישי תעלה מחיר אחר מאשר ביום חול.

מיכאל איתן: למה אתה שולל ממני את הזכות לבוא לנהג מונית, להגיד לו שאני רוצה לנסוע לטירת הכרמל ורוצה לדעת כמה זה יעלה ולבדוק האם זה שווה לי או לא שווה לי?

מיכאל איתן: אם לא, אני אסע ברכבת, או שאסע באוטו שלי.

מיכאל איתן: למה אתה משגע את המדינה?

מיכאל איתן: תן לאנשים קצת חופש.

מיכאל איתן: מה איכפת לך?

לאה ורון: אולי רק בנסיעות בין-עירוניות ולא בנסיעות מקומיות.

אלכס לנגר: מדובר רק על נסיעות בין-עירוניות.

אברהם פריד: למר אלכס לנגר יש כוונות טובות.

אברהם פריד: אנחנו באמת מעריכים אותן.

אברהם פריד: אבל עם הכוונות האלה אנחנו כמעט מגיעים לגיהנום.

אברהם פריד: כל מה שנמצא פה, כולל חבר הכנסת איתן וכולל מר אלכס לנגר עצמו, יודע שזה בלתי אפשרי לביצוע מכיוון שכל נוסע מצוי שעולה למונית מייד שואל כמה זה יעלה לו.

אברהם פריד: אם תימחק תקנה 510(ב) אז כל נהג יהיה עבריין.

אברהם פריד: גם כך מאשימים אותנו, מר יוני קפלן ואחרים, שאנחנו מעלימים.

אברהם פריד: אני בכלל צריך לתבוע את מר אלכס לנגר על הוצאת דיבה עכשיו בגלל שהוא אמר שזה פתח.

אברהם פריד: למה כוונתך?

אברהם פריד: זה פתח לכולם.

אברהם פריד: מאז ביטול תקנה 510(ב) - היא לא בוטלה כאן אלא היא בוטלה בעל-פה במשרד התחבורה בשנת 1998 - 15,000 נהגי המוניות הפסידו הרבה כסף, בגלל שהם לא הוציאו את המחירונים שסמל המדינה מופיע עליהם ואנחנו נשארנו "עבריינים", במרכאות.

אברהם פריד: לכן אני מבקש, אין לי בעיה עם העניין הזה אבל המלה "בהסכמה" היא מלה מאוד חשובה.

אברהם פריד: האם אתם מבטלים גם את רצונו וכבודו של האזרח-הנוסע להסכים עם הנהג על מחיר?

אברהם פריד: אנחנו רוצים שזה יהיה בהסכמה.

אברהם פריד: אנחנו רוצים מחירון בכלל.

אברהם פורז: האם שר התחבורה הקודם, חבר הכנסת יצחק מרדכי, בחן את זה?

אברהם פורז: אגיד לך למה אני שואל.

אברהם פורז: זה עניין של מדיניות של שר.

אברהם פורז: לדעתי זה שאלה ערכית ולא טכנית.

אברהם פורז: זה לא כמו שאלה של אורך הגרור, או מראות הצד.

אברהם פורז: זה שאלה ערכית-כלכלית שמישהו צריך לתת את הדעת עליה במובן הערכי.

אברהם פורז: האם שר התחבורה הנוכחי שקל את זה?

אברהם פורז: הייתי מציע שלפני שאנחנו נקבל החלטה אנחנו נעשה שימוע, ששר התחבורה הנוכחי יקבל את נציגי המוניות, ידבר עם מר אלכס לנגר, ישמע את השיקולים לכאן ולכאן ויגיד האם הוא עומד מאחורי זה.

אברהם פריד: אבל בינתיים להוציא מחירון.

אלכס לנגר: אדוני יושב-ראש הוועדה, אתה יודע את סדרי עבודת הממשלה והשלטון.

אלכס לנגר: אתה יודע את זה טוב כמוני.

אלכס לנגר: אין מסמך של דבר חקיקה שעובר לוועדה ולא מקבל את אישור המנכ"ל ושר התחבורה.

אלכס לנגר: כל הפניות שלנו אליכם תמיד עוברות אישור.

לאה ורון: התקנות הן תקנות של שר ומה שמגיע לוועדה תמיד מגיע עם מכתב של השר.

אברהם פורז: מר פריד, מי שמע אתכם במשרד התחבורה?

אברהם פריד: בעניין הזה - אף אחד.

אברהם פריד: מ-1998 אנחנו ממתינים.

אברהם פריד: הם עשו את זה חד-סטרית וביטלו את המחירון.

אברהם פריד: אנחנו רוצים את המחירון מחדש.

מיכאל איתן: עם כל הכבוד, בעניין המחירון הם לא הצד.

מיכאל איתן: יש גם אזרחים.

אלכס לנגר: האזרחים באמת לא צריכים את זה.

אלכס לנגר: הרי מה זה המחירון הממשלתי?

אלכס לנגר: הוא לגבי 40 יעדים בלבד.

קריאה: זה 40 יעדים שהם 90% מהנסיעות.

אברהם פורז: אני מבקש ששר התחבורה החדש יקיים דיון עם נציגי המוניות, ישמע אתכם, ישמע אותם ויקבל החלטה סופית ושזה יבוא אלינו מחדש אחרי שהוא יגיד לנו אם הוא עומד מאחורי העניין הזה.

אברהם פורז: אז אנחנו נחליט.

דוד כוכבא: ועד אז?

דוד כוכבא: בינתיים אנחנו עוברים על החוק.

אברהם פורז: עד אז אני לא יכול לעדכן לכם תעריפים.

אברהם פורז: אנחנו מצפים משר התחבורה לקיים את הדיון בנושא הזה תוך חודש מהיום.

אברהם פורז: רבותי, התמנה שר תחבורה חדש.

אברהם פורז: זאת שאלה ערכית ואני רוצה שהוא ייתן את דעתו אחרי שהוא ישמע אתכם, את נציגי המוניות ואת כל מי שהוא ימצא לנכון והוא יקבל החלטה.

אתי בנדלר: אולי הוא ימצא לנכון לשמוע ארגוני צרכנים.

אברהם פורז: אני מצפה ממנו לקבל החלטה תוך חודש מהיום ואז תודיעו לנו האם אתם עומדים מאחורי התקנה.

דוד כוכבא: יש פה בעיה.

דוד כוכבא: נכון לעכשיו משרד התחבורה פועל שלא בסמכות.

דוד כוכבא: היום בתקנה זה מופיע אך המשרד לא הוציא מחירון מאז 1998 והוא פועל כאילו התיקון אושר בוועדה לפני שנה.

דוד כוכבא: בינתיים אנחנו עוברים עבירות.

אברהם פורז: מה שהחזיק מעמד עד עכשיו יחזיק מעמד עוד חודש.

אברהם פורז: במהלך החודש הקרוב השר יקבל החלטה.

אברהם פורז: הבענו משאלה שתוך חודש שר התחבורה ישמע אתכם ויקבל החלטה סופית, אם הוא עומד מאחורי שינוי התקנה או לא.

עדה וייס: תקנה 16 (תיקון תקנה 512) קשורה לתקנה 15.

עדה וייס: תקנה 17 (תיקון התוספת הרביעית) - כאן יש תיקון טכני.

עדה וייס: פרט (1) מדבר על תעריף קריאה במונה.

עדה וייס: תעריף הקריאה בוטל, אין היום תעריף קריאה ולכן צריך לתקן בתוספת הרביעית.

אברהם פורז: בזה אנחנו נטפל יחד עם המונים.

אלכס לנגר: החלפנו אותו כבר באגרה קבועה.

אלכס לנגר: כשאתה מזמין בטלפון חלה עליך אגרה ספציפית.

אברהם פורז: האם אתם יודעים על מה מדובר בתקנה הזאת?

אברהם פורז: האם אתם בעד תקנה 17?

אברהם פריד: אנחנו גם נדון בה מחדש, ביחד עם המונים.

אברהם פורז: או שאתה יודע מה כתוב שם או שאתה לא יודע.

אברהם פריד: זה הפרש בקריאת מונה, אנחנו יודעים.

עדה וייס: לא.

עדה וייס: היום אין כבר תעריף קריאה.

אברהם פורז: גברת וייס ומר לנגר, אולי תגידו לנו מה הכוונה ב"פרט (1) יימחק"?

אברהם פורז: מה יימחק?

אתי בנדלר: מדובר, אם אני מבינה נכון, על הוראות בדבר הפעלת מונה.

עדה וייס: פרט (1) אומר היום "בנסיעה ממקום היציאה למקום המזמין בתעריף קריאה".

עדה וייס: זה הפעלת המונה.

עדה וייס: אנחנו מציעים למחוק את זה כי אין היום תעריף קריאה.

עדה וייס: יש תעריף קבוע, תוספת קבועה.

קריאה - אחד מנציגי ארגון בעלי המוניות: אין לנו בעיה עם זה.

אתי בנדלר: אין מחלוקת על כך שאין תעריף קריאה אלא יש מחיר קבוע.

אברהם פורז: אם כך תקנה 17(1) אושרה.

אברהם פורז: פרט (1) יימחק.

עדה וייס: בתקנה 17(2) - "פרט (2)" אומר "בנסיעה עם נוסע בשעות שאין ...".

אברהם פורז: האם אתם לא מוכנים שכל הדבר הזה יידון בהזדמנות אחרת?

עדה וייס: זה תיקון טכני.

עדה וייס: לא איכפת לי, בסדר.

אברהם פורז: או שאנחנו חותמת גומי, שעל כל מה שאתם אומרים נשים לכם חותמת, או שאני צריך להתעמק בזה.

אברהם פורז: בשביל להתעמק אני צריך להבין, ובשביל להבין אני צריך לשמוע הסבר.

אברהם פורז: בשביל לשמוע הסבר אני צריך אולי לשמוע דיעות בעד ונגד.

אברהם פורז: לא נדון בזה היום.

אברהם פורז: כל זה יידון בפעם אחרת.

אברהם פורז: תקנה 17(2) לא אושרה.

אתי בנדלר: לא התייחסנו לתקנה 18 לגבי התחילה.

אתי בנדלר: חלק מהתקנות אושרו.

אתי בנדלר: אני מציעה שתחילתן של התקנות שאושרו תהיה "30 ימים ממועד פרסומן".

אברהם פורז: מאה אחוז.

אברהם פורז: מר לנגר, לפחות את זה הצלחת ....

אברהם פורז: אני חושב שחובתנו היא כן לבדוק אתכם.

אלכס לנגר: האם שמעת ממני תלונה?

אלכס לנגר: אני פשוט אומר לך, זה נדון כבר על-ידי כל-כך הרבה שרים, אז יהיה עוד אחד.

אלכס לנגר: בקשה לדיון מחדש בתוספת השישית לתקנות שירותי הובלה, התש"ס-2000 (אגרות)

לאה ורון: הנושא הבא הוא בקשה לדיון מחדש ודיון מחדש בתוספת השישית לתקנות שירותי הובלה, התש"ס-2000 (אגרות).

לאה ורון: פנה ראש הממשלה, בתפקידו כשר התחבורה, ולאחר מכן השר ליפקין-שחק, שר התחבורה, בבקשה שוועדת הכלכלה תדון בהפחתה של האגרות ב-5 שקלים.

אברהם פורז: אושר.

אברהם פורז: 5 שקלים פחות.

לאה ורון: הנושא הזה עיכב את פרסום התקנות שעניינן היה הובלת חומרים מסוכנים.

אברהם פורז: אנחנו מאוד מודים לכם.

אברהם פורז: ה-5 שקלים האלה באמת יסייעו לענף ההובלה.