ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 171, 2000-07-26 10:00

אברהם פורז: אנחנו דנים בנושא הסעות החיילים בתחבורה הציבורית.

אברהם פורז: אני לא יודע אם הגדרת תחבורה ציבורית היא נכונה, אבל לפי ידיעות שהיו באמצעי התקשורת בימי ששי או ביום חמישי בערב – אבל בעיקר בימי ראשון בבוקר – יש מצב בתחנות ההסעה שחיילים נאלצים להיאבק על מקומם עד כדי אלימות.

אברהם פורז: במדינה שמשחררת ציבורים שלמים משירות צבאי, חלקם בגלל שהם בני עם אחר וחלקם משום תורתם אומנותם, אני לפחות חושב שמי שמשרת בצבא לא צריך לעבור מערכת השפלות כאלה.

אברהם פורז: אגב, מדובר באלה שבדרך כלל גם משרתים ביחידות משם לא מגיעים כל ערב הביתה.

אברהם פורז: כל הדבר הזה על פניו נראה מאוד פרובלמטי ורציתי לשמוע את האינפורמציה מפי הגורמים המטפלים בדבר.

אברהם פורז: אני רוצה להבין מהצבא איך מתבצעות ההסעות האלה – באמצעות אגד, או באמצעות אוטובוסים חכירות, או חברות הסעה פרטיות?

דב קדם: אין מדיניות של מערכת הביטחון לקצץ בהסעות כדי להעביר חיילים לתחבורה הציבורית.

דב קדם: אנחנו לא יכולים בכל מקום להעמיד הסעה יחידתית.

דב קדם: אם יש כמה חיילים בנהריה, כמה בזכרון, כמה בבנימינה, לכן יש צו הסעת חיילים, הם עולים על תחבורה ציבורית, מגיעים לריכוזים שלנו ומשם אנחנו מסיעים אותם.

דב קדם: תקציב הסעות חיילים במערכת הביטחון הוא לא קשיח.

דב קדם: אנחנו עולים בתקציב כל שנה וכל שנה.

דב קדם: כלומר, אין מצב שאנחנו אומרים לחייל אל תיסע הביתה או על תחזור בחזרה והתקציב של הסעת חיילים גדל משנה לשנה, גם בנושא של ההסעות היחידתיות שלנו וגם בנושא של הסעת חיילים בתחבורה הציבורית.

דב קדם: כלומר, מבחינתנו מאז שחוקק הצו בשנת 1980 או 1982 אין שינוי במדיניות אלא שיש גידול כתוצאה מהצרכים גם בנושא של הסעות מיוחדות שלנו וגם בנושא של גידול בהסעת חיילים בתחבורה הציבורית.

דב קדם: אני רוצה לומר שמאחר והארץ קטנה והמרחקים לארבעה ריכוזים שם אוספים את החיילים לבסיסים הם די קצרים, התשלום הזה של שבעה שקלים ומשהו שאנחנו משלמים פר חייל הוא די עונה ולדעתי לאגד כן יש מוטיבציה וכן יש תמריץ כלכלי לשים אוטובוסים להסיע חיילים בתחבורה הציבורית.

מיכה ברנר: צריך להבין במה מדובר.

מיכה ברנר: מדובר במספר מוקדים בתחנת רכבת ארלוזורוב, בתחנה המרכזית בתל-אביב, בתחנה המרכזית בבאר-שבע, בתחנה המרכזית בחיפה, בתחנה המרכזית בירושלים.

מיכה ברנר: אלה בעצם המוקדים שיוצרים את אותה בעיה עליה אנחנו מדברים.

מיכה ברנר: לנו יש תכנון שבועי שמתייחס למפת תכנון שממנה אנחנו גוזרים כמה אוטובוסים אנחנו צריכים על-מנת להפעיל את מפת התכנון השבועית שלנו לאורך כל השבוע.

מיכה ברנר: ביום ראשון שהוא יום אחד בשבוע, בסך הכל שלוש שעות בעייתיות, אנחנו נותנים כמות של עוד עשרה אחוז אוטובוסים ביחס ליום שני בנסיעות הבינעירוניות.

מיכאל קליינר: אני חושב שהפתרון הוא בכמה תחומים ואני חושב שצריך לכוון אתכם להסעה.

מיכאל קליינר: כל ההסתמכות על אגד היא נועדה באמת לאותם בודדים שלא כדאי לקיים עליהם הסעות ושיהיו בקווים המרכזיים.

מיכאל קליינר: ברור שהפתרון לקווים המרכזיים הוא לתגבר את ההסעות ולגרד את הקרקעית של כל אותן חברות אחרות פרטיות שלדעתי להן יש עוד איזשהו נפח שיכולים להעמיד לרשות העניין.

מיכאל קליינר: אני גם מעיר הערה עקרונית.

מיכאל קליינר: כל הסידור הזה שהמדינה מסבסדת את אגד ואגד מסבסד את המדינה, זה לא איזשהו בסיס מדויק אלא על כל מיני הערכות וקיזוזים ואני אומר שמי שמפסיד בזה בסופו של דבר זו המדינה.

מיכאל קליינר: תמיד הגוף הפרטי או הקואופרטיב יסדר את המדינה, אבל זה בכלל לא משנה.

מיכאל קליינר: מי שמנהל את הקואופרטיב מבחינתו ברור שהוא עושה את החשבון של רווח וכך הוא צריך לנהוג.

מיכאל קליינר: לכן צריך להיות סידור כזה שיהיה קשר בין כמות הנוסעים ומאיפה לאן הם נוסעים לבין הרווח של אגד.

מיכאל קליינר: במקרה כזה אם אגד תדע שהיא מרוויחה על ההסעות האלה – לא משנה מי משלם את זה – זה ישפר את המצב.

מיכה ברנר: בעבר הלא רחוק ההזמנות של משרד הביטחון היו מתל-אביב, מאותו מקום שנקרא רידינג, ישירות לבסיס.

מיכה ברנר: מה עושים עכשיו הוא אומרים לחיילים להגיע בכוחות עצמם לבאר-שבע ואנחנו במקרה הטוב נספק את ההסעות מבאר-שבע לבסיסים.

מיכה ברנר: כלומר, משרד הביטחון חסך פה את הקטע של בין תל-אביב לבאר-שבע עם כל החישובים הכספיים והוא לוקח את ההסעות הקצרות מבאר-שבע לבסיסים.

מיכה ברנר: זה מעמיס עלינו בשעות האלה שדיברתי עליהן על האוטובוסים.

מיכה ברנר: בשני הקווים האלה, 370 ו380-, ביום ראשון בבוקר אנחנו נותנים ששים נסיעות נוספות מתל-אביב לבאר-שבע בלבד.

מיכה ברנר: ביום שני כל הששים נסיעות האלה נעלמות ולא קיימות כי לא צריך אותן.

מיכה ברנר: צריך אותן רק ביום ראשון.

מיכה ברנר: המספר הזה הולך וגובר כל הזמן.

מיכה ברנר: אז יש גם איזה גבול מסוים שאני יכול להעמיד אוטובוסים לטובת הנוסע ואני מדבר רק על ארלוזורוב ולא על התחנה המרכזית החדשה בתל-אביב ועל חיפה-קריית שמונה ועל ירושלים דרך הבקעה לכיוון טבריה וכן הלאה וכן הלאה.

מיכה ברנר: חשבנו שאולי בעקבות זה שיצאנו מלבנון יהיו פחות חיילים שנוסעים על הקו הזה, על 848, הקווים לקריית שמונה, אבל הסתבר שעדיין אין שום שינוי.

מיכה ברנר: בלי שום התחשבנות עם משרד התחבורה או עם משרד האוצר או עם משרד הביטחון אנחנו מזהים את הבעיות ואנחנו פותחים קווים ייעודיים מיוחדים ליום ראשון בלבד לחיילים.

מיכה ברנר: יש לנו קו שמספרו 847 שהוא לוקח חיילים מפתח-תקווה דרך הציר של רעננה-הוד השרון עד למחניים, קו שירות שאנחנו פותחים אותו רק ביום ראשון.

מיכה ברנר: כלומר, מעבר לעלויות שישנן היום ביום ראשון, אני לא רואה אפשרות פיזית כרגע לעשות משהו נוסף.

אדיר אהרן: אגד הוא לא רשות התנדבות לאומית להסעת חיילים.

אדיר אהרן: הוא ספק ההסעה העיקרי במדינה והוא אמור לתת שירות לצרכנים שלו שמשלמים לו, בין אם זו המדינה ובין אם המדינה משלמת לו באיזשהו מנגנון אולי לא הכי יעיל.

אדיר אהרן: אגד אמנם צריך להיערך לפי מיטב היכולות שלו.

אדיר אהרן: אני למשל יכול לומר לך שרכבת ישראל שמאוד התפתחה בשנים האחרונות, אנחנו מסיעים הרבה יותר חיילים ברכבות והנסיעה שם היא חינם.

אדיר אהרן: לפני שלוש שנים שילמנו עשרים מיליון והיום אנחנו משלמים שבעים מיליון.

אדיר אהרן: אל תחשבו שהצבא מתקמצן בהסעת החיילים שלו.

אדיר אהרן: איפה כל האוטובוסים שנחסכים בגלל שהחיילים שלנו נוסעים ברכבות למשל?

אדיר אהרן: הנקודה שעד עכשיו לא דיברנו עליה היא סדר.

אדיר אהרן: אין לי בעיה לומר שבשעת השיא החיילים יחכו מעט יותר לאוטובוסים מאשר מחכים בדרך כלל.

אברהם פורז: אני לא יודע למי תעבירו את המסר הזה אבל אנחנו נמשיך לעקוב אחרי זה.

אברהם פורז: לדעתי לעבור על היחידות ולהציע גמישות במועד התחלת סיום חופשת השבת זה אולי כן קשור לאגף התכנון.

אברהם פורז: אני מבקש מכם לקבל תוך שבוע התייחסות שתאמרו לנו מי דן בנושא.

אברהם פורז: תאמרו לנו שהוקם צוות שבודק את הסוגייה הזאת.

אברהם פורז: לדעתי הדבר הכי זול זו גמישות.

אברהם פורז: אני רוצה לדעת מי מטפל לגבי סדרי הגמישות.

אברהם פורז: אם תגיעו למסקנה אי-אפשר גמישות, תביאו את הכסף מאיזה מקום וקחו אוטובוסים.

אברהם פורז: אני מכיר את הטענה התמידית שאין, אי-אפשר, הגענו לקו האדום וכולי.

אברהם פורז: דבר נוסף שצריך לעשות זה לדבר עם המשטרה הצבאית שבכל אחד מהמקומות האלה יהיו שוטרים צבאיים שיעשו סדר בתור וימנעו אלימות והידחקות כי מי שעומד בתור פתאום רואה אחד שעוקף אותו ונכנס לפניו, זה גם לא צודק.

אברהם פורז: צריך לדאוג לכך שיבואו לשם שוטרים צבאיים שיעשו שם סדר.

אברהם פורז: עם טיפת גמישות במועדי הפעלת סוף השבוע הזה אפשר יהיה לדעתי לפתור את הבעיה כאשר בחלק מהיחידות יגיעו שעה-שעתיים יותר מאוחר ונניח יצאו שעתיים יותר מאוחר ביום חמישי.

אברהם פורז: אפשר למצוא את הפתרונות.