ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 140, 2000-06-19 10:30

אברהם פורז: היום הוא השיבושים בעבודת הנמלים.

אברהם פורז: אנחנו הזמנו, למי שתמה או שואל, גם את נציגי ההסתדרות, ואף נרשמו פה מספר לא קטן של אנשים מהנמלים ומההסתדרות שאמורים היו לבוא - אולי הם עוד יגיעו במהלך הזמן.

אברהם פורז: רבותיי, זוהי למעשה הישיבה השלישית שאנחנו מקיימים בעניין הזה.

אברהם פורז: הישיבה הראשונה התקיימה בעקבות הבעיות שנוצרו בנושא הפעלתו של נמל היובל, או בנייתו והפעלתו של נמל היובל, והסכסוך שנתגלע אז בין ההסתדרות לבין הממשלה לגבי המתכונת של ההפעלה.

אברהם פורז: גם אז, באותה תקופה, היו באופן פורמלי עיצומים, זאת אומרת, עיצומים פורמליים; ובסופו של דבר העיצומים הופסקו, והעניין נמצא בטיפולם של שני מגשרים, אחד מטעם הממשלה, אחד מטעם ההסתדרות - זה מר סלבין, שהיה מנכ"ל משרד האוצר, והשר לשעבר, מר משה ניסים - אני רוצה להאמין ולקוות שהם יגיעו לאיזו שהיא הבנה, ודרך תפעולו ובנייתו של נמל היובל תיפתר.

אברהם פורז: תוך כדי זה, גם גילינו את הבעיה של תפעולם של הנמלים הנוכחיים, ואנחנו יודעים שנמל היובל - גם אם ייבנה ויופעל בדרך זו או אחרת, זה עניין למספר שנים עד שיהיה גמור לתפעול; והמשק הישראלי אינו יכול לחכות לנמל הנוסף, אלא הוא צריך, המשק הישראלי - ואני מיד אומר כמה מילים על זה - זקוק לתפעול מרבי של הנמלים הקיימים כעת.

אברהם פורז: הישיבה השניה שקיימנו הייתה בעצם ההמתנה הארוכה של אניות מחוץ לנמלים, כשזה קורה בתקופה שאין עיצומים באופן פורמלי, זאת אומרת, נציגי ההסתדרות שהיו פה אמרו וגם הנהלת רשות הנמלים אמרה שאין עיצומים, אלא עושים כמיטב היכולת, משתדלים להפעיל את הנמלים במלוא הקצב - ובכל זאת, מה שהסתבר פה, שבעצם, למרות הלחץ שיש בנמלים, הנמלים אינם מופעלים בשלוש משמרות, אלא מופעלים בשתי משמרות ואולי אפילו פחות משתיים.

אברהם פורז: המשמרת השלישית איננה פועלת, והתוצאה נראית לעין כל.

אברהם פורז: מי שמבקר באחד הנמלים רואה את מספר האניות הגדול הממתינות בלב ים לפריקה ולטעינה, ואף שמענו בישיבה הקודמת על כך שהתפתח שוק שחור לגבי המתנה, שאנשים שאצה להם הדרך מוכנים לשלם למישהו אחר, כדי לקדם אותו בתור - שזו בוודאי תופעה מאד לא רצויה.

אברהם פורז: שמענו אז ממנכ"ל רשות הנמלים שהושגה הבנה עם ההסתדרות על קליטה של כוח אדם נוסף בנמלים, ושהקליטה של האנשים הנוספים בעצם תאפשר הפעלה של המשמרת השלישית ובעצם, תוך איזה שהוא זמן, מתן פתרון.

אברהם פורז: גם הוסבר לנו שאז הייתה תקופה של חגים, פסח – ובפסח, ממילא, בשל יציאת עובדים לחופשה, הנמלים פועלים עוד בפחות תפוקה מאשר בימים רגילים; ובכל זאת, אני מוצף בפניות של משתמשים וגם של יצרנים ותעשיינים.

אברהם פורז: אני אומר בצורה גלויה - ועדת הכלכלה ביקרה בנגב, נפגשנו עם מנכ"ל כימיקלים לישראל, מר עקיבא מוזס, ואחד הדברים שהוא אמר לי זה: תעשה משהו בעניין מה שקורה בנמלים - אנחנו תקועים, ותוך זמן לא רב אנחנו נהיה בבעיה רצינית מאד, משום שלא נוכל לייצא, ומחלק מהמקומות אני מקבל פניות שאין חומרי גלם; ועוד מעט המפעל יצטרך להפסיק לייצר, כי אין חומרי גלם.

אברהם פורז: כל הדברים הללו מחייבים פתרון, ולכן אני חשבתי שאין לנו מנוס אלא לכנס את הישיבה הזאת, השלישית, בתקווה שגם תהיה האחרונה לפי שעה, שבה אנחנו נקבל איזה שהוא מידע, וגם נוכל לעזור במידת האפשר.

אברהם פורז: צריך להבין שמעבר לנמל עצמו, יש משק שלם שמשווע לשירותי הנמל, בין אם זה ביבוא של חומרי גלם, או ביבוא של מוצרים לשימוש מקומי - ובין אם זה תעשיות הייצוא, שצריכות את חומרי הגלם, גם כחומר גלם וגם לייצוא של המוצרים המוגמרים.

אברהם פורז: אין חלופה היום לנמלים הללו.

אברהם פורז: אנחנו איננו מדינה שיש לה יחסי שלום עם שכניה, שמישהו שתקוע, נניח אם יש שביתה בנמל רוטרדם - הוא יכול לקחת את המכולה שלו במשאית ולהעביר אותה לאנטוורפן, או למקום אחר.

אברהם פורז: אנחנו פה במצב שאם הנמלים אינם עובדים - זהו זה.

אברהם פורז: אין חלופה.

אברהם פורז: המצב הוא מאד חמור.

אברהם פורז: אני רואה אותו כחמור, והיו לי מספר שיחות עם מנכ"ל רשות הנמלים, ואני גם הבנתי ממנו חלק מהמצוקות שלו, אבל אותנו מעניינת התוצאה הסופית - אנחנו רוצים להגיע למצב שהנמלים האלה יופעלו בצורה טובה.

בן ציון סלמן: איננה בעיית המגשרים ולא בעיית השינויים המבניים.

בן ציון סלמן: הבעיה שקיימת תפוקה נמוכה בנמלים, כתוצאה ממחסור בעובדים.

בן ציון סלמן: רשות הנמלים העלתה דיונים, מועצת רשות הנמלים אישרה קליטת 100 עובדים, שהיו צריכים להתחיל בתהליך לפני יותר מחודשיים, התחילו בתהליך מול נמל חיפה, סיכמו עם מועצת פועלי חיפה, עם ועד העובדים, והגיעו להסכמה.

בן ציון סלמן: רצו ליישם את אותו הסכם על נמל אשדוד, ובהוראה של יו"ר ההסתדרות כל ההסכם הזה התפוצץ, באשדוד וגם בחיפה.

בן ציון סלמן: הוא נתן הוראה למועצת פועלי חיפה שלא לקבל את ההסכם הזה.

בן ציון סלמן: לכן הבעיה היא לא השיבושים - אין שום שיבושים.

בן ציון סלמן: הבעיה שפשוט אין מאפשרים לרשות הנמלים לקלוט עובדים, כאשר המועצה גם מוכנה לקלוט עוד 100 עובדים נוספים.

בן ציון סלמן: קליטת 200 העובדים תשפר את התפוקה בנמלים.

בן ציון סלמן: התנאים שמציעים ברשות הנמלים הם תנאים סבירים, תנאים נאותים.

בן ציון סלמן: אמנם מקבלים תנאי דור ביניים, אבל זה לא שכר מינימום, אלא זה שכר נאות, עם תוספות של משמרות ושעות נוספות.

בן ציון סלמן: לדעתי - שכר מכובד, וההסתדרות מונעת מרשות הנמלים לקלוט את העובדים.

בן ציון סלמן: לדעתי, זכותו של המעסיק לקלוט עובדים בתנאי שכר נאותים.

בן ציון סלמן: זאת הגישה של רשות הנמלים, וזאת הבעיה למעשה.

בן ציון סלמן: הבעיה אינה המגשרים.

בן ציון סלמן: מגשר איננו מגיע לתוצאה.

גדעון שמיר: בנקודת הזמן שאנחנו נמצאים בה עכשיו, אנחנו מחכים עד סוף החודש הזה - לא נשארו הרבה ימים.

גדעון שמיר: למוצא פי המגשרים, הם כנראה יהיו בקשרים עם הנהגת ההסתדרות וגם איתנו לאחר מכן, עוד במהלך יוני - זה מה שהם הודיעו לנו.

גדעון שמיר: דבר שני, אני מוכרח לאשר שאין שום עיצומים בנמלים כיום, החבר'ה עובדים בסדר גמור.

גדעון שמיר: זה שיש המתנות, אם כי פחות מאשר לפני חודש-חודשיים - אבל יש עדיין המתנות, והמתנות כואבות - וזה נובע מחוסר כוח אדם.

גדעון שמיר: אגב, משמרת ג' מתקיימת - בהערה למה שאתה אמרת - יש משמרת ג' בנמלים, אבל בהיקף מאד מצומצם, שלא די בו - ובדיוק זאת מטרת הקליטה: לנצל את המשאבים הקיימים עוד בטרם בניית נמל היובל, בצורה רציונלית, בצורה שתתן לנו מענה, עד לתקופה שבה נחנוך את הנמל.

גדעון שמיר: לגבי חוסר בכוח אדם, אנחנו באמת בשלבים מאד מתקדמים של התארגנות לקליטה.

גדעון שמיר: גם אליי הגיעה השמועה שאמר מנכ"ל משרד התחבורה, אבל לדידי זה בגדר שמועה, יכול להיות שהיא אינה מבוססת -אני מקווה שהיא אינה מבוססת - כי מה שאני יודע מהשטח, מהימים האחרונים, שאנחנו כן ערוכים לבצע את הקליטה בהבנה עם העובדים - ועל זה אני ארצה לשמוע כמה מילים מסמנכ"ל מינהל ומשאבי אנוש ברשות הנמלים.

גדעון שמיר: לפני זה, רק עוד בסוגריים הערה אחת קטנה, גם אתה אמרת מילה פה על שוק שחור; וגם בעיתונות, כתוצאה מהערת ביניים של מישהו שיושב פה, לפני חודש גם כן היה.

גדעון שמיר: אזיי, ראו, כל מה שמדובר, מדובר בתופעה שהיו אולי שתיים-שלוש תופעות כאלה, אם בכלל, של מה שבצבא היינו קוראים לזה: קניית שמירה.

גדעון שמיר: אחד קונה מהשני שמירה, וזה כמובן אינו דבר שמבורך בכלל, אבל בין זה ובין שוק שחור - מהכותרות בעיתונים היה אפשר לחשוב שמנכ"ל רשות הנמלים הוא הבוס של השוק השחור, והוא מקבל בונוס מזה ומזה.

גדעון שמיר: כל זה מדובר במה שהיינו קוראים בצבא: מכירת שמירה וקניית שמירה בין חבר'ה.

גדעון שמיר: משזה הגיע לידיעתי, כתוצאה מקריאת הביניים פה, הורדתי הוראות חד משמעיות, שדבר כזה, מקומו לא יכירנו אצלי בממלכה.

גדעון שמיר: אני חוזר לנושא הקליטה, שלדעת כולם זה הנושא המרכזי פה היום.

גדעון שמיר: אני מאד מבקש ממר שאול רותם, סמנכ"ל מינהל משאבי אנוש ברשות הנמלים, שיתאר את המצב בעניין זה.

שאול רותם: לנושא הגישור.

שאול רותם: אנחנו ניסינו להגיע לסיכום עם העובדים כבר לפני למעלה משנה, והיו דיונים אינטנסיביים עם העובדים ועם ההסתדרות, דיונים מאד ענייניים לעשות הסכם התייעלות מערכתי, גם הארכת משך הפעילות של הנמל, מעבר ל21-22 שעות פעילות, גם הגדלה של משמרת ג', גם קליטה של עובדים חדשים בתנאים אחרים ועוד הרבה מאד רפורמות, שהיו אמורות-

שאול רותם: ועניינית, והגענו להבנות כאלה ואחרות.

שאול רותם: שהתקבלו ההחלטות לגבי נמל היובל, ההסתדרות, מטעמיה, החליטה להקפיא את המימוש של ההבנות האלה ולא להגיע לכלל הסכם ולהמתין עם העניין הזה, עד שייפתר הנושא העקרוני.

שאול רותם: לכן, אנחנו היום נמצאים במצב של דמדומים, שמצד אחד אנחנו רוצים לעשות את אותה הרחבה, את אותה פעילות בנמלים הקיימים - אני עוזב רגע את נמל היובל - ההסתדרות מטעמה קושרת את הכל במסגרת אחת שלמה.

שאול רותם: יש לנו דיבור ישיר.

שאול רותם: לרגע במה הם קושרים, נגיע לפרקטיקה של הימים האלה.

שאול רותם: אם תרצה, אחר כך אני אחזור לזה.

שאול רותם: מאחר-

שאול רותם: דעת ההסתדרות-

איל מלמוד: המשתמשים בהובלה ימית, התשובה היא כן.

איל מלמוד: העובדים קושרים הכנסת עובדים חדשים ב-

שאול רותם: חדשים.

שאול רותם: אני מדבר עכשיו בכלל על הסכם כללי, שאמור באמת לעשות שינוי מערכתי בנמלים הקיימים.

שאול רותם: לגבי עצם העניין של הקליטה - מאחר שקיבלנו את דעת ההסתדרות, שבימים אלה, כל עוד לא נפתרה הבעיה המהותית של נמל היובל, אין יכולת מבחינתם, כך לפחות זה הוגדר, ליצור מנגנון שיגדיר את כללי העבודה והמשמעת ותנאי השכר של עובדים חדשים, מה שקרוי בז'רגון, דור ב', למרות שזה שם מאד לא מוצלח - הגענו להבנה שאנחנו נעשה איזה שהוא סיכום ביניים, כאשר סיכום הביניים יגדיר שבעצם רוב התהליך של סיכום התנאים יהיה לכשהמגשרים יגידו את דברם, ונגיע לאותם סיכומים.

נחום לנגנטל: הזו?

שאול רותם: פחות או יותר, בסמוך למועד הפגישה האחרונה שהייתה פה בוועדה.

שאול רותם: מאז, מה שאנחנו עשינו-

שאול רותם: בפעם שעברה, שיש בנושא הזה הסכם חתום.

שאול רותם: אנחנו מאותו שלב, בחיפה, גמרנו להשלים את שלב המיון, ואנחנו ערוכים, ממש בימים אלה, מחר, מחרתיים - נאמר בצורה גורפת, עד סוף השבוע - לקלוט פיסית אנשים להתחלת-

אברהם פורז: כבר יודעים מי המועמדים, או שזה עדיין תיאורטי.

שאול רותם: אנחנו העברנו אותם מנגנון אובייקטיבי של הערכה, במבחנים חיצוניים, פסיכומטרים ואחרים, שני מנגנוני הערכה חיצוניים, ויש לנו היום אוכלוסייה נפלאה של פוטנציאל קליטה, ברמה מאד גבוהה, שאנחנו ערוכים לקלוט אותם עד סוף השבוע.

שאול רותם: היא הרבה מעבר לאוכלוסיית הקליטה הרלוונטית.

גדעון שמיר: הקורס - ביום שלישי, רביעי הקרוב - לפתוח את הקורס למפעילי תפעול בנמל חיפה.

הערה: שאתם פותחים את הקורס.

גדעון שמיר: פתיחת קורס בנמל חיפה.

גדעון שמיר: מבחינתנו הכל ערוך ומוכן; הכל סגור בשיתוף פעולה עם ההסתדרות, עם הוועדים, עם מועצת פועלי חיפה.

שאול רותם: אשדוד, אנחנו עכשיו נמצאים ב-

אברהם פורז: כדי שלפחות לא נשלה את עצמנו.

אברהם פורז: האם ההסתדרות מערימה איזה שהוא מכשול-

שאול רותם: ההסתדרות.

שאול רותם: אתה שואל אותי שאלה שאין אני יודע להשיב עליה.

שאול רותם: מבחינתנו, ולא קיבלתי שום מידע סותר מההסתדרות.

שאול רותם: עכשיו, שמועות מהסוג שאומר מר בן ציון סלמן, אני מכיר אותן, כלומר, הן קיימות.

שאול רותם: לא קיבלתי עליהן לא אישוש ולא הפרכה.

אברהם פורז: משהו?

אברהם פורז: הם יזומנו ויתחילו לעבוד.

שאול רותם: להתייצב בנמל חיפה, להתחיל הדרכה.

שאול רותם: יותר פשוט מזה לא יכול להיות.

שאול רותם: מה לא ברור?

שאול רותם: אחרת, הם יזומנו ליום רביעי להתייצב לנמל.

שאול רותם: הסתיים ביום שישי האחרון.

אברהם פורז: בעיה טכנית לוגיסטית פנימית.

אברהם פורז: לא שום מכשול.

אברהם פורז: הכל זה חלק מתהליכי מיון, תהליכי..

אברהם פורז: או שאתה אינך מעז לומר לנו שמישהו מעכב.

שאול רותם: להגיד לך, שמהרגע שחתמנו על ההסכם, הצטברו לנו 700 מועמדים.

שאול רותם: זה מבצע לוגיסטי לא פשוט.

שאול רותם: אנחנו ניהלנו במשך שלושה שבועות, או חודש, החל מסיכום הוועדה הקודמת, זה פשוט עניין של עיתוי, שזה נפל במקביל לדברים האלה-

שאול רותם: שלב המיון, בקצב של 70 איש ליום.

שאול רותם: אני מניח שעד סוף השבוע אנחנו נשלים את שלב המבחנים.

שאול רותם: בשבוע הבא, עד סוף השבוע הבא, אנחנו נקבל את התוצאות, ושם עדיין אין הסכם; ואם נגיע להסכם, כפי שהגענו לגבי נמל חיפה, אזיי הקליטה יכולה להתבצע לקראת סוף החודש.

שאול רותם: קליטה פיסית יכולה להתבצע לקראת סוף החודש.

שאול רותם: זה לוח הזמנים, וזאת ההיערכות מבחינתנו.

אברהם פורז: היובל?

הערה: ואין עדיין תשובה, אנחנו לא התנהגנו כמו הרופאים - אנחנו עבדנו בלי סנקציות בזמן שהגישור היה, אבל משבוע להגיע לשלושה-ארבעה חודשים-

אברהם פורז: מישהו מהמשתמשים, או מהתעשיינים?

אלי סיון: וחצי טון של ..

אלי סיון: לארץ באניות ומשתמשת כבדה בשירותי רשות הנמלים בחיפה ובאשדוד.

אלי סיון: אני זה שסיפרתי לכם פעם שעברה על קניית התורים, ומשום מה מישהו הכתים את זה בשחור.

אלי סיון: אני חושב שזה לגמרי לבן, לא רק לבן - זה צחור - מכיוון שמה שקורה פה, רשויות במדינת ישראל מונופוליסטיות גורמות נזקים של מיליוני דולרים לאנשים; ואנשים, בשביל לצמצם את הנזקים האלה, איכשהו מסתדרים ביניהם ומפצים זה את זה, בשביל לשנות את התורים, או לעשות איזה שהיא אופטימיזציה, אז הכותרת היא "שוק שחור", ואנחנו - כל מה שאנחנו עושים, זה שאנו מצמצמים קצת את הנזקים שלנו, והפתרון הוא רגיל.

אלי סיון: אתם יודעים מה הפתרון?

אלי סיון: אמר לכם המנכ"ל, בואו נמנע את זה.

אלי סיון: נעצום את העיניים, לא נעשה כלום - והכל בסדר.

אלי סיון: אזיי לא יהיה שוק שחור, והנזקים יצמחו יותר גבוה.

אלי סיון: ככה גם הרשות תמשיך להפעיל את הנמלים כמו עכשיו.

אלי סיון: אני מודיע לכם: אל תעשו כלום בנמלים, התורים יצטמצמו, ייסגרו מפעלים, יצטמצם היצוא, לא תהיה דרישה, לא יהיו תורים - הכל בסדר, אין שום בעיה בעניין הזה - פשוט תעצמו את העיניים ואל תעשו כלום.

אלי סיון: זו שיטה מאד ידועה במדינת ישראל בעניין הזה והתורים של-

אברהם פורז: המעטה, שמישהו שמגיע לנמל קונה את התור שלו בכסף.

אלי סיון: חופש העיסוק - אם אני יכול לבקש מבעל אוניה להמתין ולשלם לו פיצוי-

אברהם פורז: עומד בתור לקופת קולנוע, ואתה היית בא-

אלי סיון: כל שעת אוניה שווה אלפי דולרים.

אלי סיון: מה שייך אחד לאחר?

אלי סיון: זה שירות מסחרי לפריקה.

אברהם פורז: שהגענו לזה?

אלי סיון: נזקים לבעלי האניות.

אלי סיון: אנשים נאבקים כדי לצמצם את תורם ולחיות.

אלי סיון: רשות הנמלים - שמעתם - זה לא נשמע טוב בעיתונים, אזיי אסור.

אלי סיון: זה הפתרון.

אלי סיון: אני מודיע לכם שזה הולך לבית משפט, ויהיה מותר.

אלי סיון: מכיוון שזה לא ייתכן שגם יתנו לך מכה בראש, וגם-

אלי סיון: אין בעיה.

אלי סיון: כמו שאמרתי לכם, לא יהיו תורים בסוף.

אלי סיון: המשיכו ככה, ולא יהיו תורים.

נחום לנגנטל: בזמנו, ועשינו לזה את ההסדר ברשות הנמלים, ימי המתנה הם ימי המתנה X.

נחום לנגנטל: אם ימי ההמתנה מעכשיו הם X Y, האם - אינני יודע - לא צריך לבדוק עוד פעם-

אריה רונה: רוויזיה בתור התפעולי.

אריה רונה: שמענו את כל האנשים הטובים האלה, כולל את מר אלי סיון, איש איש בא, טען את טיעונו, שינינו בגבולות שאנחנו יכולים לשנות.

אלי סיון: התפעולי, זה מה שקוראים התור התפעולי, שזה התור ההפלייתי והתור של הפרוטקציונרים, כיוון שמי שזוכר - ואני כבר אמרתי לוועדה הנכבדה הזו, במדינת ישראל היה תור תפעולי בענייני טלפונים - אם מישהו זוכר.

אלי סיון: עורך דין לפני רופא וכוליה, ואנשים קיבלו אחרי 7 שנים.

אלי סיון: התור התפעולי, על פי החוק, נוצר כדי לייעל את התפעול ברשות הנמלים.

אלי סיון: אין שום קשר בין התור התפעולי ובין ייעול העבודה ברשות הנמלים.

אלי סיון: אניות מסוג מסוים עומדות בחוץ, ואניות מסוג אחר נכנסות פנימה ועוקפות זו את זו; ולכן התורים נוצרים, של שבועות ושל חודשים.

אברהם פורז: בגלל סיבות כאלה ואחרות, יש להם תור של מכולות.

אברהם פורז: יש תור נניח לצובר-

אלי סיון: מכניסים צובר.

אלי סיון: כשבאה אניית מכולה, אחרי שאניית צובר עמדה שבועיים, היא עוקפת אותה ונכנסת.

אלי סיון: ברציף 9, ברציף-

אלי סיון: נזקים.

אברהם פורז: שאתה אומר.

אלי סיון: הגדולים שנגרמים לאניות שעומדות בתור, זה הנושא של מה שנקרא "תור תפעולי", שגם עליו יש מאבק כרגע, ואני חושב שבסוף הוא גם יבוטל.

ראובן צוק: לשכת הספנות.

ראובן צוק: אני רוצה בשתי מילים להתייחס לשני דברים שנאמרו פה עד עכשיו.

ראובן צוק: א.

ראובן צוק: אין עיצומים, זה נכון - ולמרות זאת המצב הוא גרוע וב.

ראובן צוק: התור התפעולי, מעצם הגדרתו, אומר שאנחנו בנמלים בעייתיים.

ראובן צוק: תור זה דבר שאיננו צריך להיות בשום נמל.

ראובן צוק: בנמל נורמלי אין תור תפעולי.

ראובן צוק: זו המצאה מאד טיפוסית לישראל - ואינני רוצה כעת להיכנס לוויכוח, כי יש פה חילוקי דעות, גם בין הספנות, מה טוב ומה רע, אבל תור תפעולי אומר שיש תור.

ראובן צוק: מי אמר שצריך להיות תור?

אברהם פורז: מכולות מול אניית צובר, כמה זה יום המתנה?

אברהם פורז: כמה הוא עולה?

אברהם פורז: כמה זה-

ראובן צוק: אבל יש אניית צובר יקרה, מר אלי סיון צודק, יש אניות מכולות מאד יקרות, יש אניות-

ראובן צוק: ליום, תלוי בגודל.

ראובן צוק: 15-40 אלף דולר ליום.

ראובן צוק: אם אתם רוצים נתונים, יש לי הנתונים פה.

ראובן צוק: אני יכול להוכיח.

ראובן צוק: חבל על הוויכוח.

ראובן צוק: יש לי פה נתונים שהתפרסמו השבוע בשוק הבינלאומי של החכירות.

ראובן צוק: עצם ההכרה בתור תפעולי - ותור תפעולי מלווה את נמלי ישראל כבר שלושים שנה אם לא יותר - אומר שמשהו בנמלים איננו בסדר.

ראובן צוק: לא צריך להיות תור.

הערה: אמצעי התחבורה.

הערה: לא כלי התחבורה מחכה לאנשים, אלא אנשים תמיד מחכים לכלי התחבורה.

ראובן צוק: ועכשיו פתאום רשות הנמלים ומשרד התחבורה גילו את האוצר - צריך כוח אדם.

ראובן צוק: בראוו.

ראובן צוק: אנחנו אומרים את זה שלוש שנים.

ראובן צוק: דור ב' ודור א' ודור ביניים - את מי זה מעניין?

ראובן צוק: מי יודע?

ראובן צוק: מי חשוב?

ראובן צוק: אם היו מכניסים 200-300 פועלים לרשות הנמלים לפני שנתיים ושלוש - ואנחנו אמרנו את זה, ונדחינו - לא נמל היובל ולא נמל הגישור ולא שום נמל, לא הייתה בעיה.

ראובן צוק: היו עובדים ברשות הנמלים כמו שעובדים בכל נמל נורמלי, 22 שעות ביממה - לא רוצה להגיד 24 - אזיי אני יכול לחשב 30-50% תוספת לתפוקה, בלי שום תוספת אחרת, לא בציוד ולא בכלום.

ראובן צוק: כל זה נדחה משום מה לדיון עם הגישור.

ראובן צוק: כי אז יכולים להסתיר את זה כמה שרוצים, אבל הגישור - נאמר פה, קשור בגישור - אולי כן ואולי לא, אבל למה היו צריכים לחכות עד עכשיו כדי להגיד, עכשיו צריך להוסיף פועלים, ועכשיו נתגבר את משמרת ג'.

ראובן צוק: 250-300 פועלים לפני שנתיים-שלוש - כל התור הזה שרואים היום לא היה.

ראובן צוק: אנחנו מעל חצי שנה לאחר השביתה, ואין עיצומים, והתור עומד.

ראובן צוק: אתמול עמדו בנמל אשדוד 18-20 אניות קונבנציונליות, 6 אניות מכולה, עומק המתנה בין יומיים לששה ימים, תלוי בסוג האוניה, נמל מודרני ביוני.

ראובן צוק: לא נשמע דבר כזה בשום מקום, ומספרים עכשיו, נחכה לפה, נחכה לשם - איפה הייתם?

ראובן צוק: זה לא רק שאנחנו מקבלים החלטות על תגבור כוח האדם.

ראובן צוק: התוצאה מחלחלת לשטח.

ראובן צוק: רבותיי, בתוך הנמלים נעשים דברים שלא יעלה על הדעת שייעשו בנמל היום.

ראובן צוק: בשבוע שעבר סגרו את נמל אשדוד ב8- בערב.

ראובן צוק: הייתה חתונה של בן של עובד.

ראובן צוק: אניות הפליגו ולא לקחו מטעני יצוא.

ראובן צוק: זאת מתנה של 100-200 אלף דולר לילד.

ראובן צוק: כל הכבוד, רק לא הוא שילם.

ראובן צוק: איך מנהל נמל מקבל החלטה כזאת, במצב ששמונה אניות ממתינות בתור וסוגר את הנמל ב8- בערב ככה?

ראובן צוק: זה מצב של חוסר כוח אדם מתפקדים?

ראובן צוק: יש אניות שעמדו פה - אניות הכי מודרניות.

ראובן צוק: 210,000$ המתנה היא מקרה ידוע - אוניה שהייתה כאן עם יבוא וייצוא, מטען מתכלה, הפליגה עם היבוא חזרה.

ראובן צוק: חלק ממנו.

ראובן צוק: סרבו לפרוק אותו בנמל.

ראובן צוק: אני קראתי את התיק - בחלם היו עושים את זה יותר טוב - אני מצטער.

ראובן צוק: זה פשוט בושה לקרוא איך התגלגל מצב שאוניה כזאת עמדה 22 יום בנמלי ישראל והפליגה עם חלק מהיבוא החוצה, כזבל.

ראובן צוק: הביאה משטחים של אריזה.

ראובן צוק: אותם, הם החליטו לקחת את הייצוא ולהפליג בחזרה.

ראובן צוק: הזה.

ראובן צוק: חבל, חבל לפרט.

ראובן צוק: ייצוא חקלאי מתכלה.

ראובן צוק: היא הביאה סוכר ומשטחי אריזה.

אברהם פורז: הנמל בגלל חתונה?

גדעון שמיר: כל הדרמטיזציה הזאת, אזיי קודם כל, כאיש ספנות ותיק וכאדם שמכיר גם את אופן הטיפול וגם את הנפשות הפועלות, אתה - ראובן צוק, לא אני -גדעון שמיר, אתה בוודאי יודע שלמטבע הזה יש יותר משני צדדים אפילו ודרך אגב, היום אחרי הצהרים, מתקיים בירור אצלי בנושא הזה שהוא העלה עם מנהל חברת הספנות, עם מנהל נמל חיפה ועם מנהל נמל אשדוד; ואני מתחייב להביא לך את הממצאים שלי.

אברהם פורז: אחד בוודאי מחתן ילד - הנמל כל הזמן יהיה סגור.

ראובן צוק: הגיעה אניית מכוניות, בשמונה וחצי בבוקר לאשדוד, חיכו לה רציף וידיים, הנתבים הכניסו אותה באחת וחצי, שעתיים היא פרקה והפליגה, האוניה חויבה בהמתנת ידיים, ממש..

ראובן צוק: זה כבר כשיש תור.

ראובן צוק: למה?

ראובן צוק: ככה.

ראובן צוק: זה לא עולה כסף לאף אחד, רק לאוניה.

ראובן צוק: ראו נא, אני חושב - וצריך לבדוק-

ראובן צוק: מאחוריי.

ראובן צוק: לנחש?

ראובן צוק: אם יבדקו את הסטטיסטיקה של רשות הנמלים בשנה האחרונה, לדעתי - ולא בדקתי אותה - יש לה גידול בהכנסות, באחסנה ובאגרות רציף.

ראובן צוק: היא ממש התייעלה.

ראובן צוק: היא לקחה יותר אחסנה ויותר אגרות רציף מהספנות.

ראובן צוק: זו התייעלות במלוא מובן המילה, בלי השקעה.

ראובן צוק: היא מייצרת יותר.

ראובן צוק: עם פחות פועלים, היא עושה יותר תנועות.

ראובן צוק: אני מבקש, ואני חושב שצריך לבוא בצורה הרבה יותר החלטית.

ראובן צוק: שמעתי גם את מר שאול רותם.

ראובן צוק: הוא היה מאד זהיר בניסוחים שלו.

ראובן צוק: אני חושב שאין הסכמה בין הרשות לבין הוועדים ובין ההסתדרות - אני אינני שותף למשא ומתן - אני חושב שהיו צריכים לטפל בזה באופן הרבה יותר דחוף והרבה יותר אינטנסיבי, והיו צריכים כבר לראות פה 300 פועלים עובדים.

ראובן צוק: אני ישבתי בשבוע שעבר בוועידה בלונדון, שלוש חברות מהכי גדולות בעולם הודיעו שהן מפסיקות לבוא לארץ בגלל נמלי ישראל: קוסקו, ימלין וקייליין.

ראובן צוק: הודיעו רשמית, וזה מתפרסם בעולם היום, שבגלל המצב בנמלי ישראל - אין באים יותר לארץ.

אברהם פורז: אכפת להם?

ראובן צוק: אתה יודע מה?

ראובן צוק: הייתי מרוצה.

ראובן צוק: אנחנו גובים מהם כסף, כפי שאתם יודעים, אנחנו גובים מהם היטלי צפיפות.

ראובן צוק: אינני חושב שיש עוד נמל בעולם, אולי עוד שניים-שלושה, שגובים מהם היטל צפיפות, וגובים בישראל היטלי צפיפות - כדאי לזכור את זה.

ראובן צוק: זה אינו מושג מקובל היום.

ראובן צוק: למי שאינו יודע מה זה, גובים פיצוי לבעלי האניות על נמלים צפופים.

ראובן צוק: זה דבר שמאד ייחודי לישראל ולעוד נמל בניגריה, נדמה לי ובמרוקו, אם אני לא טועה.

ראובן צוק: אולי יש עוד נמל אחד בעולם.

ראובן צוק: אני חושב שרשות הנמלים צריכה להתחייב, לקבל ולבצע את זה.

ראובן צוק: מדובר על תוספת נטו של 250-300 פועלים.

ראובן צוק: נטו - מפני שהשמועות באוזן אומרות שגם מוציאים לפנסיה בערך אותה כמות אנשים שנקלטת.

ראובן צוק: זאת אומרת, אנחנו בנטו לא רואים עדיין את התוספת.

ראובן צוק: אני חושב שצריך לתבוע את זה מהם, ואי אפשר להסתובב ולהגיד: זה תלוי בהוא ותלוי בגישור – אנחנו כבר אחרי הזמן הזה.

ראובן צוק: אני חושב שצריך להורות לרשות הנמלים לחזור לשעות עבודה של 22-24 שעות ביממה, כמו בכל נמל מודרני, והסתכלו קצת על נמלי מצרים הלא מפותחים במרכאות, ותראו מה קורה שם.

ראובן צוק: מי שחושב שנמלי מצרים, דרך אגב, ובירות זה תחליף לישראל - טועה.

ראובן צוק: הם לא.

ראובן צוק: הם אינם מסוגלים ואין לנו האפשרות.

ראובן צוק: הדבר היחיד שקורה, הרשות מקבלת את זה באניות אחרות, אבל אי אפשר להביא משם ביבשה לארץ, עדיין.

ראובן צוק: אני חושב שעבר הזמן שאפשר עוד לשמוע עוד דיווח ועוד דיווח מה יהיה מחר.

צבי הנדל: ומתן בין ראש הממשלה לבין ש"ס ו"יורדים" על ראש הממשלה; ואני מתנגד לירידה הזאת, כי אני חושב שכששמים על כפות המאזניים מה עומד מול מה, הגיוני שהוא ישלם את מה שהוא ישלם - אינני מסכים, אני רוצה שהוא ייפול - אבל אין זה שייך למשא ומתן.

צבי הנדל: ראו נא, אני יודע שהשכר, לפחות למגזרים מסוימים בנמלים, הוא מופרך מיסודו, ואני מפחד פחד מוות, כי יש פה הסתדרות מאחוריי, אבל באמת, מעל ומעבר לכל גבול - ולכן המאבק הזה של תוספת עובדים על הבסיס הקודם וכוליה; אני מכיר את הוועדה פחות טוב מכולכם - הוא מאבק אמיתי, ואיני מזלזל בו, אבל כשאני שם על כפות המאזניים את המשק הישראלי, וואלה שיקבל 60,000 שקלים.

צבי הנדל: אין ברירה, שיסחט אותנו - אי אפשר לעצור את המדינה.

שלמה שמעוני: מהצד וישמע את מה שמעלים פה, גם הסוכנים וגם המקורבים, יחשוב שאנחנו נמצאים לא בנמלים, אלא אולי בחלם.

שלמה שמעוני: אבל המצב אינו בדיוק כמו שהוא נראה, כי למרות הכל, 40 שנה לא קרה מקרה כמו שאנחנו שומעים, שהפסיקו לעבוד שעה וחצי בגלל חתונה, או ש..

שלמה שמעוני: יש בעיות.

שלמה שמעוני: יש בעיות, אבל למרות הכל, אני חושב שהנמלים עובדים תקופה ארוכה, מתייעלים ועובדים בצורה טובה ומשרתים את המדינה, ולא צריך לשפוך את התינוק יחד עם המים.

שלמה שמעוני: מהחברים שלי פה, אני חושב שאם נמשיך לטאטא את הדברים מתחת לשולחן, כי אז הם יישארו מתחת לשולחן, וברוך השם, פה יש לכם שולחנות מאד גדולים - הכל יכול להתחבא למטה.

שלמה שמעוני: אני חושב שהכל מסתובב איכשהו סביב הבעיה שלנו בנושא הגישור ובנושא נמל היובל.

שלמה שמעוני: זה כמו זוג שהם רבים, אבל הם רבים שלוש ארבע שנים.

שלמה שמעוני: כשהם מגיעים כבר לגירושין, כי אז לא נשאר להם כמעט מה לחלק, והם מתחילים לריב על הקילו סוכר שנשאר בארון.

שלמה שמעוני: במצב שאנחנו נמצאים היום, בין הרשות לבין ההסתדרות לבין הוועדים, יש בעיה - אין קשר, אין אפשרות לפתור בעיות, אין אפשרות לפתור בעיות גדולות כאלה מהסוג הזה של קליטת עובדים.

שלמה שמעוני: נכון, יש תהליכים, כולם רוצים לבוא לקראת, כולם כולם כולם בעד בעד בעד, אבל תמיד ישנה הנקודה שאומרת: רגע, מדוע עכשיו?

שלמה שמעוני: מדוע שלא אחכה עוד שבוע שיבוא הגישור?

שלמה שמעוני: אולי גם הרשות חושבת ככה - אינני יודע, איני מדבר בשמה, אבל - אולי?

שלמה שמעוני: כשאתה מתחיל מהלך לפני שלושה חודשים-

אברהם פורז: מספר שנים.

שלמה שמעוני: חודשים, ואמרו לנו שתהיה ועדת גישור של שבוע, אזיי לא חשבנו שנצטרך למשוך את הנושא של העובדים שלושה חודשים.

שלמה שמעוני: לא חשבנו - אף אחד פה לא חשב.

שלמה שמעוני: חשבנו: ועדת גישור יושבת שבוע-שבועיים, נותנת פתרון, וזהו - רצים.

שלמה שמעוני: אבל עובדה שזה לא ככה, וזה נמשך, ואני מקווה שזה לא יימשך עוד; ואם זה יימשך, ואם לא תהיה תוצאה, ואם העניין לא ייגמר - לא יעבדו הנמלים בצורה טובה.

שלמה שמעוני: אני אומר לך את זה לא בתור איום, אלא בתור שימת האמת על השולחן.

שלמה שמעוני: זה לא יעבוד.

שלמה שמעוני: צריך להגיד את זה פה בצורה הנכונה והטובה.

אברהם פורז: העובדים האלה שדובר עליהם, עד שבעיית נמל היובל לא תוסדר?

שלמה שמעוני: אינה מתנגדת לכלום.

שלמה שמעוני: אנחנו חיים בחשש, אנחנו חיים בחוסר קשר בינינו לבין ההנהלה.

שלמה שמעוני: יש חששות מכל צד.

שלמה שמעוני: אזיי דברים אינם מתקדמים.

שלמה שמעוני: יחד עם ההסתדרות, יחד עם הרשות-

הערה: אמרתם שאתם אינכם מתנגדים לקבלת עובדים נוספים.

הערה: אמרתם פה.

הערה: הרשות אמרה: אין מתנגדים; ואז יצאנו לדרך בעניין הזה.

הערה: היום אתה אומר שיש חשש מלקבל עובדים חדשים?

הערה: את העובדים החדשים שסוכם עליהם?

הערה: מדוע אין מאריכים את המשמרת השלישית?

שלמה שמעוני: היו קולטים כבר לפני שלוש שנים, לא הייתה בעיה.

שלמה שמעוני: זה כמו הבעיה של המים היום - אזיי בעוד שנה, בגלל שנמצאים כבר בקטסטרופה של מים, כי אז יקנו מים בכל מחיר.

שלמה שמעוני: ככה מתנהלת המדינה, זה לא רק ברשות.

שלמה שמעוני: זה בכל.

שלמה שמעוני: כל המדינה מתנהלת ככה.

שלמה שמעוני: אזיי, הבה נשים את הדברים על השולחן.

שלמה שמעוני: מה שדיברנו זה היה ככה.

שלמה שמעוני: אנחנו מדברים על הנושא של נמל היובל של מספנות ישראל.

שלמה שמעוני: יחד עם זה, שמנו על השולחן את הדרישות של ההנהלה.

שלמה שמעוני: ההנהלה רצתה דור ב', וההנהלה רצתה משמרות סביב השעון, וההנהלה רצתה צמצומים ורצתה, רצתה, רצתה.

שלמה שמעוני: אנחנו אמרנו: זו עסקת חבילה מסוימת.

שלמה שמעוני: אנחנו נשים אותה על השולחן, וננסה לפתור את בעיית הנמלים לשלושים שנה קדימה.

אברהם פורז: יכולת המיקוח שלכם אינה נפגעת, כי נמל היובל אמור להיבנות, ועדיין הנמלים בידיכם.

אברהם פורז: הנמלים עדיין לא הופרטו.

אברהם פורז: למה להערים קשיים בנקודת הזמן הזו, ופה לגרום נזקים למשק, כשיש לכם עוד מספיק חיצים לירות בעתיד?

אברהם פורז: מה אתם מפסידים?

אברהם פורז: הרי אתם יכולים להשבית את הנמלים גם בעוד חודש, בעוד חודשיים, בעוד שלושה חודשים, בעוד שנה.

אברהם פורז: למה היום לא לאפשר קליטת עובדים?

שלמה שמעוני: אני רוצה להגיד לך בצורה ברורה, כמו שלכל אחד יש האסטרטגיה שלו, ולכל אחד יש הדברים שהוא אינו יכול להגיד אותם פה, אנחנו - ואני מדבר בשם העובדים, ואם מישהו יגיד לך משהו אחר, הוא טועה - אנחנו נשמור לעצמנו את כל הכלים כדי שנוכל להילחם בעניין, ונשמור אותם כמה שיותר קרוב לחזה; ואני לא משקר לך פה, כי אם מושכים את הוועדה הזו שלושה חודשים, ואנחנו איננו יודעים מה מתנהל בה, אזיי אני יכול לחשוש ששם מישהו רוצה "לשחק לי אותה".

שלמה שמעוני: אני רוצה לדעת מה קורה.

שלמה שמעוני: ישבנו, אמרנו שבוע, שבועיים - מדוע אף אחד לא שואל מה קורה עם זה?

שלמה שמעוני: לרופאים לקח שבוע - היום משביתים את כל המדינה.

שלמה שמעוני: כי אז, אם אנחנו אחרי שבוע היינו משביתים את הכל - יכול להיות שזה היה נגמר.

שלמה שמעוני: אני כבר איני יודע מה יותר טוב במדינה הזאת.

שלמה שמעוני: להשבית חזק ולפגוע יום-יומיים, או שלמשוך את זה ככה - אבל חייבים את הדברים האלה לחתוך.

שלמה שמעוני: מישהו צריך לבוא ולהגיד, חותכים.

שלמה שמעוני: ימינה, שמאלה, כן נמל היובל, לא נמל היובל - אבל לגמור את זה פעם אחת ולתמיד.

חיים שייב: להתייחס למספר 200 שהזכיר מר שאול רותם.

חיים שייב: אנחנו ישבנו ודנו במספר רב של נושאים שמטרתם הייתה להביא לרפורמה עמוקה ומשמעותית בתפקוד הנמלים ובתפוקות של העובדים.

חיים שייב: יום בהיר אחד הופתענו לקבל הודעה שאומרת: נמל היובל - נמל היובל יופעל על ידי זכיין וכל מה שמשתמע מכך.

חיים שייב: החברים פה אינם מתנגדים לקליטת עובדים, להפך.

חיים שייב: הם נופלים מהרגליים, עובדים קשה, מסכנים את החיים שלהם בעבודה כדי לא לפגוע בנמל.

חיים שייב: עובדים בצורה, לפי דעתי, מעוררת כבוד, והזכירו את זה גם חברים פה ואין מערערים על זה - בצורה מעוררת כבוד.

חיים שייב: פשוט הם חוששים שאחד מאמצעי הלחץ שלהם יישמט מידיהם, וזה דבר טבעי, וזה ברור.

חיים שייב: אדוני היושב ראש, פתח עיתון מדי יום, ותקרא מה מלמדים אותנו המנהיגים שלנו, איך להתנהג.

חיים שייב: אני יכול לשאול אותך גם כן מדוע, ואני יכול לשאול כל אחד מהחברים פה מדוע.

חיים שייב: מדוע בעניינים שהם ברומו של עולם, מבחינת מדינת ישראל, לא להיתמם בשולחן הזה ולקחת נקודה קטנה ספציפית ולשאול מדוע?

אברהם פורז: נשארת בעינה.

אברהם פורז: יכול להיות שאף אחד איננו מעז לדבר על זה בגלוי.

אברהם פורז: אנחנו רוצים להבין, לפחות שנדע את האמת, אם כי פה קיבלנו רמז לאמת.

אברהם פורז: ההסתדרות והעובדים מונעים קליטת העובדים או אינם מונעים?

חיים שייב: זה דבר חדש?

חיים שייב: מנהלים איתי משא ומתן דרך החלטות ממשלה, דרך ועדת כלכלה, אין יושבים איתי מסביב לשולחן לדון בנושא קליטה של עובדים, מביאים אותי לפה, למשפט חברים.

חיים שייב: אם אתה רוצה את התשובות שלי פה בשולחן, אז תגיד לי שאתה משחק איתי במשחק אחר, עם חוקים אחרים.

מתי עאיש: הבעיה היא כזאת, שאם לא יפתרו את הבעיות שלנו בנמלים באוצר, אצל מר בן בסט ואצל מר בייגה שוחט, לא יעזור שום דבר.

מתי עאיש: תקבל החלטה מה שאתה רוצה, לא תהיה קליטה, והאשם אינו פלוני ואינו אלמוני.

מתי עאיש: אני מודיע לך חד וחלק, לא תהיה קליטה אם לא ..

מתי עאיש: ביום שמר אברהם בייגה שוחט יחליט להיות בן אדם ולא לשחק איתנו ולגמור את העניינים שלנו-

מתי עאיש: מר בייגה ואת מר בן בסט, שהם סוחבים את העניין הזה, ואני מודיע לך: אם מחר לא יגמור את העניין הזה, לך אני אומר, ולך אני אומר - לכל המשתמשים - הנמלים יעמדו, ויהיו צרות צרורות.

חיים שייב: שסקרתי פה קודם - אי הוודאות שנמצאים בה העובדים בנושא הגישור, אי הוודאות לגבי העתיד שלהם והפרנסה שלהם (צעקות).

אברהם פורז: תיגמר ולא תצליח לדבר - תבוא בטענות.

אברהם פורז: אני חייב באיזה שהוא מקום לקבוע סדר דוברים.

אברהם פורז: נכון?

אברהם פורז: אולי אני טועה בשיקול הדעת.

אברהם פורז: אני בסוף אתן לכולם לדבר.

אברהם פורז: יותר מאוחר, יותר מוקדם.

חיים שייב: ולעתיד שלהם.

חיים שייב: אנחנו צריכים להבין ממה נובע הכעס וממה נובע החשש.

חיים שייב: לא פה המקום לפתור את הנושא.

חיים שייב: פה אנחנו צריכים לתת מענה לבעיה אחרת.

חיים שייב: אני יכול להתחייב, היות שהדיווח של מר שאול רותם הוא שביום רביעי הם מוכנים לקלוט עובדים, אנחנו נצטרך לשבת ולטכס עצה, איך אנחנו מביאים את כל הגורמים למצב שתהיה קליטה כמה שיותר מהר.

אייל מלמוד: מר שלמה שמעוני.

אייל מלמוד: יושבת פה עדה קטנה של סחטנים.

אברהם פורז: אותך לא צנזרנו.

אברהם פורז: נכון?

אברהם פורז: אמרת מה שרצית.

אברהם פורז: בכנסת מותר להגיד מה שרוצים.

אברהם פורז: זה פרלמנט.

אברהם פורז: פה מדברים.

חיים שייב: אתה היית שלוש שנים?

חיים שייב: איפה היית שלוש שנים?

חיים שייב: אתה בא אליי היום עם שעון עצר מהיום ליום רביעי?

אייל מלמוד: מדינה, אלפיים שלושת אלפים איש, שחושבים שיכולים לעשות ברכוש - שזה רכוש שלהם, והם יכולים לעשות אתו מה שהם רוצים.

אייל מלמוד: על חשבון מי?

אייל מלמוד: על חשבון כלכלת מדינת ישראל - יבוא, ייצוא.

אייל מלמוד: אנחנו כבר מספר שנים משלמים הרבה כסף, קולנו נשמע לאורך כל התקופה, למרות מה שמר חיים שייב אומר, אבל עכשיו הולכים לשעבד את היום ומחר.

אייל מלמוד: אם לפני כן, או קיי, לא הגיעו להחלטה להכניס את העובדים מטעמים שונים.

אייל מלמוד: היום קיימת החלטה, היום קיים, לפי דברי המנכ"ל, הסכם חתום - שהחבר'ה האלה הולכים להפר אותו.

אייל מלמוד: הסכם חתום.

אייל מלמוד: אין ערך למילה, אין ערך לחתימה, אין ערך לשום דבר.

אייל מלמוד: כי בסופו של דבר, האדם הזה יגיד, אינני פותח את השער - והוא לא יפתח, ולא יעזור כלום, כי אף אחד מרשות הנמלים-

אייל מלמוד: בוא אני אסביר לך.

אייל מלמוד: אם ראית כמונו - אינני מטיל בזה ספק.

אייל מלמוד: אם היום מנכ"ל רשות הנמלים - ואני לא מגן עליו - עומד ברשימת השכר במקום ה143- ברשות, אינני חושב שאני צריך להגיד יותר.

חיים שייב: זה נובע?

אייל מלמוד: הנושא של דור ב'.

אייל מלמוד: דור ב', בין היתר, זה דור הבנים.

אייל מלמוד: החבר'ה האלה שפה מגינים על העמדה שלהם, על הכיס שלהם, רוצים להגן ולשמר את זה גם לדור הבא שלהם, לבנים, כאשר הוויכוח הוא אם זה יהיה 90% או 50% בנים.

אייל מלמוד: אנשים אינם מתפרצים למקום רע כל כך.

אייל מלמוד: אין רצים בריצה כזאת למקום שאינו טוב.

אייל מלמוד: פשוט.

אברהם פורז: אחרון.

אייל מלמוד: קודם כל מתגאה בזה, אבל זה מכספי שלי.

אייל מלמוד: גם אתה זה מכספי שלי.

הערה: מעביר את זה לפסים אישיים - ולדעתי זה לא יפה, וזה חבל - ואחרי שהוא מדבר, מה שקורה הוא שהעמדות עוד יותר קיצוניות, ויוצאים מפה וייקלטו עובדים עוד 5 שנים.

הערה: אתה יכול להמשיך לבכות פה, ואתה פה עוקף את האנשים ומנסה למרמר אותם.

הערה: אולי הצעד שאתה מנסה פה לעשות זה באמת-

אייל מלמוד: הפתרון היחידי זה שהנמל או הנמלים בישראל יעבדו כעסק כלכלי לכל דבר.

אייל מלמוד: צריך להפריט את הנמלים-

אברהם פורז: (צעקות)

גבי בן הרוש: לשערורייה שמתמשכת, וזה לא שלוש שנים וזה לא שנתיים, זה עשר השנים האחרונות - ונשים את זה על השולחן.

גבי בן הרוש: כולם הולכים פה מסביב.

גבי בן הרוש: אם אתה תשמע - וחברי הכנסת שומעים פה את הדברים; הם יודעים באיזו זירה הם נמצאים - זירת אגרוף.

גבי בן הרוש: עשר שנים שהנמלים מתפתחים, וציוד מודרני, בין הטובים בעולם, נכנס לנמלים.

גבי בן הרוש: הקצב של העובדים לא היה במקביל.

גבי בן הרוש: הסכמי העבודה של הג'נטלמנים האלה מלפני שלושים שנה לא תוקנו - והנה הפער.

גבי בן הרוש: יש אצבע אחת - התחלפו שרים והתחלפו מנכ"לים.

גבי בן הרוש: יש אצבע אחת מאשימה שאני שם אותה - מועצת הרשות.

גבי בן הרוש: זה לא מר גדעון שמיר ולא לפניו.

גבי בן הרוש: מועצת הרשות פה משחקת עם עצמה כל השנים.

גבי בן הרוש: לא מצאו לתקן את המצב הזה ואני - לפחות בעשר שנים האחרונות, אם זה בהתכתבויות, אם זה בישיבות; על אותם הפערים בנמלים, ומה שקורה בישראל, ומה שקורה באירופה.

גבי בן הרוש: אתה אינך רואה שאניות ממתינות בחוץ - זה נכון.

גבי בן הרוש: הרציפים מחכים לאניות.

גבי בן הרוש: רבותיי, זה צו השעה, ואמרת שזו תהיה ישיבה אחרונה - יש לי חדשות בשבילך: זו רק התחלת הדרך.

גבי בן הרוש: הציע הצעה, וקיבלתם אותה - רדו לשטח.

גבי בן הרוש: הבה תרדו לנמלים.

גבי בן הרוש: הבה תלמדו את הנושא לא מהדיונים האלה.

גבי בן הרוש: זו שערורייה.

גבי בן הרוש: כולם התערבו בעסק הזה.

גבי בן הרוש: כשהלקוחות לא יופיעו, וחברות ספנות - כולם, העובדים, כולנו יחד, כולנו נינזק.

גבי בן הרוש: רבותיי, רדו לשטח, ואני קורא מכאן, מועצת הרשות צריכה להחזיר את המנדט - אין לה מה לחפש.

גבי בן הרוש: היא אחראית לכל המצב הזה.

נחום לנגנטל: המאבקים שכולנו מכירים את הפרטים שלהם מלפני ולפנים, מכל הצדדים וכל ההשוואות הבינלאומיות.

נחום לנגנטל: יש פה רק נקודה אחת, יש אנשים שחושבים שמשחקים בביצה רק של עצמם.

נחום לנגנטל: בעניין הזה הם שוגים מאד.

נחום לנגנטל: אם מישהו חושב פה שהמאבק מתנהל כרגע בין רשות הנמלים למובילים, לעובדים, למשתמשים וכוליה, הוא שוגה מאד.

נחום לנגנטל: המאבק הוא בין ענייני מדינת ישראל לבין הנמלים שנמצאים באזור שלנו.

נחום לנגנטל: ההצבעה ברגליים של הרבה מאד חברות שאני נפגשתי איתן, שאין להם יותר - יש להם מצד אחד עניין גדול מאד לבוא לישראל כי הנמלים מאד משוכללים, וזו מדינה דמוקרטית פה באזור, ובכלל, טוב לעבוד עם מדינת ישראל; אבל הם אינם יכולים לעמוד במצבים האלה שבהם הם אינם יודעים את ימי האספקה ואת ימי ההמתנה, ואלו דברים קשים מאד.

נחום לנגנטל: ולאורך זמן, אם אנחנו נבזבז את שמנו הטוב על מה שקורה היום בנמלים, האנשים לאט לאט יצביעו ברגלים ולא יפקדו את מדינת ישראל, למרות המיקום הטופוגרפי המאד מיוחד של מדינת ישראל.

נחום לנגנטל: לכן אני אומר, פה הצדדים צריכים להבין שהם חייבים להגיע להבנה.

נחום לנגנטל: יש גם גבול להבנת הסכסוך.

נחום לנגנטל: אנשים יכולים להגיד שהם אינם יכולים ..

נחום לנגנטל: את הסכסוך הזה יותר ביניהם.

נחום לנגנטל: זה לא סכסוך רק ביניהם.

נחום לנגנטל: לכן גם אלה צריכים לתת קצת, אלה צריכים לתת קצת, אבל להבין שצריך להגיע לאיזו שהיא פשרה באיזה שהוא מקום.

נחום לנגנטל: אני יודע בתוך תוכי מי יותר אשם.

נחום לנגנטל: יש לי גם עמדה שיפוטית פה בעניין, אבל זה לא רלוונטי כרגע.

נחום לנגנטל: צריך לבוא ולהגיד מראש: הבה נגיע לסיכום, לא באיומים: או שאני אשבית את הכל, או שאני לא אקלוט אף אחד, עד שהעסק יתפוצץ.

נחום לנגנטל: זאת הבעיה הכי גדולה, בלי לחפש כעת אשמים, אם זה זה, או אחר.

נחום לנגנטל: מה זה משנה?

נחום לנגנטל: כולם אשמים.

נחום לנגנטל: התוצאה היא אחת.

נחום לנגנטל: עכשיו אני אומר משפט אחרון גם לעובדים.

נחום לנגנטל: הם צריכים להבין דבר אחד, אני אומר לך את זה.

נחום לנגנטל: אני חושב שאין יכולים לעשות צעדים חד צדדיים כנגד עובדים.

נחום לנגנטל: זה אינו נעשה כך במשק מתורבת, במשק מתקדם:

נחום לנגנטל: אבל גם העובדים צריכים להבין, שאי אפשר להגיע למציאות הזו שבה יש תיאום טוטאלי בין שני הממונים, שאין ביניהם שום אפשרות פה לתגמל מישהו שהוא יותר טוב.

נחום לנגנטל: יש פה מערכות שלמות שאין צריכים לפחד מהם.

נחום לנגנטל: אני אומר למעסיקים, אפילו תתנו את מזרני הנחיתה כדי שלא יהיה מצב שבו אדם, אם הוא הסכים לאיזו שהיא מערכת תחרותית, הרי הוא ייפגע.

נחום לנגנטל: אזיי תנו את רשת הביטחון, כדי שיהיה פה באמת משהו שהוא יותר מתקדם, כדי שנתקרב לנמלים אחרים בעולם.

נחום לנגנטל: מדינת ישראל בעניין הזה היא מאד לא מתקדמת.

גדעון עזרא: למדינת ישראל כולה.

גדעון עזרא: אני חושב שאם אנחנו נמצאים במצב שאנחנו חייבים לזרוק כסף לים, פשוט לזרוק כסף לים; אנחנו פוגעים ביכולת לזכות בחוזים, אנחנו פוגעים ביבוא ובייצוא, ואין לנו זכות קיום במדינה הזו בלי זה.

גדעון עזרא: הדבר היחידי שאני שואל את עצמי, וכאן נראה לי שאין זה קורה - אין מדברים.

גדעון עזרא: לא צריך לדבר בוועדת הכלכלה.

גדעון עזרא: אני אומר לכם: לא הבנתי באילו מר בן בסט ומר בייגה דובר פה.

גדעון עזרא: איני מוצא קשר.

גדעון עזרא: באמת איני מוצא קשר.

גדעון עזרא: אני מבין את הבעיה של נמל היובל.

גדעון עזרא: אינני מבין את הקשר, אם יהיו 100 עובדים נוספים, אם יעבדו שעות נוספות, בשלוש משמרות.

גדעון עזרא: להפך, אני חושב ככל שהנמלים יעלו יותר - כך תוכל לשכנע שנמל היובל ייכנס לידיים של רשות הנמלים ולא לידיים פרטיות.

גדעון עזרא: אבל אתה מוכיח את ההפך מזה.

שלמה שמעוני: משרד התחבורה, והגענו אליך, וישבנו אצלך - ופתרת, נתת לנו אז איזה מכתב וסידרנו את העניינים.

שלמה שמעוני: היום - איני יודע מה קורה - אין עם מי לדבר, אין מישהו שיבוא ויגיד לך: אתה יודע מה, נמל היובל לא יהיה שלכם.

שלמה שמעוני: שיגידו - לא יהיה שלנו.

שלמה שמעוני: אי אפשר.

שלמה שמעוני: אנחנו עם הרשות ביחסים מאד טובים מבחינת העבודה - אני אומר לך את האמת.

שלמה שמעוני: לא בשביל לתת להם מחמאות.

שלמה שמעוני: "תקעו לנו את העז" הזו, אף אחד איננו מוציא אותה, ומתי צודק, האוצר - אינני יודע, יכול להיות שהם אומרים להם: אל תדברו.

שלמה שמעוני: איני יודע מה הולך שם.

שלמה שמעוני: יכול להיות שאומרים להם: אל תקלטו, כי אם תקלטו עכשיו, כי אז יהיו לכם הרבה עובדים, ואז אם נמל היובל לא יהיה שלכם, מה יעשו איתם?

שלמה שמעוני: יפטרו אותם?

אברהם הירשזון: לדבר גם כן.

אברהם הירשזון: אני יכול להצטרף לדברי חברי ולדבר פה מילים ציוניות על החשיבות של הנמלים וכוליה - אני אומר לכם, זה לא יתרום שום דבר, משום שכל אחד מבין את החשיבות עד שזה מגיע לכיס שלו או לבית שלו.

אברהם הירשזון: אזיי יש פה דעות של עובדים, יש פה דעות של מובילים, ויש פה דעות אחרות; וכל אחד צודק ב"קטע" הקטן שלו.

אברהם הירשזון: נראה לי שגם אנחנו, כוועדת כלכלה, איננו צריכים להיות הוועדה שתבוא ותחתוך את הדברים - לא לשם זה אנחנו בנויים, אבל אם אנחנו חושבים שאם נטיף מוסר למישהו מהם, בזה אנחנו פתרנו את הבעיה - לא.

אברהם הירשזון: הם ייצאו החוצה, וכל אחד ילך הביתה וינסה לגונן - העובדים אינם פריירים, ואחרים אינם פריירים, כל אחד בשלו.

אברהם הירשזון: לכן, לי נראה שאם אנחנו לפחות רוצים למצות את הדיון - ואמר זאת מר מתי עאיש בצורה נוקבת - מי שיש לנו איתו בעיה עכשיו, זה האוצר.

אברהם הירשזון: בוא נזמן לישיבה הבאה את שר האוצר ואת מנכ"ל משרד האוצר, לישיבה פה, כדי שנחשוף את כל הפצע שישנו.

אברהם הירשזון: יכול להיות שלא נוכל לעזור, אבל לפחות נדע איפה אנחנו עומדים, כי כל מה שנעשה אחרת - הוא יהיה טיוח.

יעקב סבן: המערכת שנמצאת כאן, של רשות הנמלים, של המובילים, של חברות הספנות - ואני חי מהלקוחות שלי.

יעקב סבן: חיפה כימיקלים מייצאת ב300- מיליוני דולרים בשנה, ואנחנו חיים מהלקוחות.

יעקב סבן: למעלה מ90%- לייצוא, והבה לא נשכח, אנחנו יושבים בבניין הכנסת, ואנחנו עוסקים כאן בנושאי כלכלה לאומית.

יעקב סבן: בפורום הזה אין אנשי הייטק.

יעקב סבן: יש למדינת ישראל ההייטק, עם כל הדוטקום וכולי וחשיבותו הרבה, אבל יש לישראל גם תעשיית תשתית שצריכה נמלים.

יעקב סבן: בפתיחת הדברים דיברת על העובדה שלמדינת ישראל יש שני שערים בלבד - חיפה ואשדוד, יש גם אילת - ודרך השערים האלה כל מוצרי התשתית מגיעים למדינה ויוצאים ממנה.

יעקב סבן: הבעיה היא בעיה לאומית.

יעקב סבן: הבעיה היא בעיה, לטעמי, שצריכה לעבוד לסדר היום הלאומי של הרשות המבצעת.

יעקב סבן: אנחנו יושבים כאן, ומה שאמר מר אברהם הירשזון, לטעמי הרשות המבצעת צריכה לקחת אחריות מלאה על מה שקורה כאן.

יעקב סבן: אנחנו מבחינתנו, פשוט בתקופה האחרונה, הגענו למצב שגם בייצוא שלנו - אנחנו מגדולי היצואנים בתחום המכולות - אנחנו סופגים נזקים אדירים בגלל המצב הקיים.

יעקב סבן: כל נושא נמל היובל הוא אפיזודה, הוא נקודה קטנה, טכנית.

יעקב סבן: עלו כאן נושאים אחרים - כל נושא לעצמו וכולם ביחד יוצרים את התשבץ הזה שנקרא רשות לאומית, שאמורה לתת פתרון לתעשיות התשתית, והעניין הזה - אני עד הרגע הזה איני רואה שום "תכל'ס" מהדיון הזה.

יעקב סבן: כלומר, איני רואה שום כיוון ודרך כתוצאה מהדיון - בהתחלה חלק מהנוכחים חשבו לתומם שתוך מספר ימים בעיית כוח האדם נפתרת.

יעקב סבן: תוך כדי הדיון עלתה האמת האמיתית על סדר היום.

יעקב סבן: ברור שאין קולטים, אין מגדילים, אין הולך להיות שום שיפור בשבועות הקרובים.

יעקב סבן: לא יהיה שיפור.

יעקב סבן: המצב היום הוא ללא נשוא.

יעקב סבן: חברות ספנות מפסיקות להגיע לישראל - המדינה שיש בה תשתית טכנית תפעולית לכאורה לא רעה מאבדת מניות בעולם.

יעקב סבן: אנחנו מאבדים לקוחות.

יעקב סבן: היום, כשאני מנסה לייבא לישראל - ואני מייבא מטענים באניות כאלה ואחרות - בעלי אניות לא רוצים להגיע לישראל, הנמל הזה הוא נמל מקולל.

יעקב סבן: מבחינה עסקית לא כדאי להם להגיע הנה.

יעקב סבן: היום כבר אין חרם ערבי - כל התקופות הקשות ההן, עברנו אותן.

יעקב סבן: במקום לצאת החוצה, לצאת לאור, אנחנו מתחפרים בתוך עצמנו, מתווכחים נציג הסתדרות וכוליה, מגינים נציגי העובדים על הרשות.

יעקב סבן: אני, כלקוח של המערכת הזאת, מרגיש שאנחנו בדרך ללא מוצא.

יונתן איזקוב: סבן, גם כן לקוח של הרשות.

יונתן איזקוב: אני בעצם מייצג את האינטרסים של המטען הכללי והצוברים; גם את מר אלי סיון וגם את מר יעקב סבן.

יונתן איזקוב: אני רוצה לחדד את הנקודה של מצוקת הזמן.

יונתן איזקוב: אנחנו מדברים פה על משא ומתן בין הרשות לבין העובדים.

יונתן איזקוב: הכל טוב ויפה.

יונתן איזקוב: בסוף יהיה הסכם, ולא יהיו לקוחות.

יונתן איזקוב: פשוט לא יהיו לקוחות.

יונתן איזקוב: זה נכון - בעלי אניות מפסיקים לפקוד את הארץ, אבל גם הלקוחות פה בארץ סוגרים קווי ייצור.

יונתן איזקוב: אתה אמרת בעצמך, מר עקיבא מוזס אומר שהם סוגרים קווי ייצור, חיפה כימיקלים, מפעלי נייר חדרה, מעמודי התווך של המדינה.

יונתן איזקוב: אין לנו אפשרות אחרת, אנחנו איננו יכולים להשתמש בנמלים אחרים.

יונתן איזקוב: אני לקוח של רשות הנמלים.

יונתן איזקוב: אני - אנחנו, קוראל, מעבירים לרשות הנמלים כל שנה בסביבות 30 מיליון שקלים.

יונתן איזקוב: איפה התמורה למה שאני משלם?

יונתן איזקוב: אני רוצה לקבל תמורה לכסף שאני משלם - זה הכל.

יונתן איזקוב: אני אינני יכול לפנות לאוצר, אינני יכול לפנות לעובדים.

יונתן איזקוב: הכתובת שלי היא רשות הנמלים.

יונתן איזקוב: מבחינתי, הם האחראים לפתור את הבעיה הזו.

יונתן איזקוב: אם הם אינם יכולים - שיקומו ויתפטרו.

יונתן איזקוב: מר ראובן צוק אמר ש"מושכים" כבר כמה וכמה שנים.

יונתן איזקוב: זה נכון.

יונתן איזקוב: כל הזמן מבטיחים, עובדים, עוד מעט, רק חכו עוד חודש-חודשיים - ותכף אנחנו פותרים את הבעיה.

יונתן איזקוב: אנחנו מדברים עם האנשים בשטח.

יונתן איזקוב: החבר'ה שלי באשדוד מדברים עם מר מתי עאיש ועם כל החבר'ה האחרים באשדוד - אז מה?

יונתן איזקוב: מה יוצא לי מזה?

יונתן איזקוב: אני רוצה לקבל את התמורה.

יונתן איזקוב: אם לאו - פשוט אנחנו לא נתקיים יותר.

לזה: לגבי הנושא שעלה פה היום - זה נושא הקליטה.

לזה: בנושא הקליטה אנחנו גם כן נמצאים בהידברות אינטנסיבית שאין למעלה ממנה.

לזה: גם אם לא ייצא ממנה ולא כלום, אני רוצה שתדעו, כל אלה שנמצאים פה, יש הידברות אינטנסיבית.

לזה: ההידברות האינטנסיבית הזו בין נציגי הרשות, ובראשם מר שאול רותם, מנהלי הנמלים, הסגנים למינהל והוועדים בהסתדרות, ההידברות הזו היא של יום יום, היא מתבטאת ב-

אברהם פורז: מה עשינו?

אברהם פורז: אתם לא איזה מועדון ויכוחים תיאורטי.

אברהם פורז: מתווכחים.

גדעון שמיר: רוצה לומר שמזה קרוב לחודשיים יש לנו הסכם חתום עם נציגי העובדים בנמל חיפה, והסכם כמעט חתום עם נציגי העובדים בנמל אשדוד.

גדעון שמיר: הרשו לי חצי דקה להקריא לכם קטע מהפרוטוקול של הדיון הקודם.

אברהם פורז: זה אומר מר חיים שייב ולא אני.

אברהם פורז: לגופו של עניין, עד לרגע זה, המצב מבחינתי הוא כדלקמן: באשדוד אין עדיין הסכם חתום לקליטת - לא דור ב', אלא דור ביניים - וזאת ההתפשרות הכי גדולה של ההנהלה.

אברהם פורז: דור ביניים, שהוא נקלט בתנאים נאותים, אבל לא כפי שמישהו חשב, דור ב', אלא דור ביניים.

אברהם פורז: באשדוד אין הסכם, אבל - שוב, כתוצאה מההידברות האינטנסיבית שיש בין הנהלת אשדוד והרשות ובין עובדי נמל אשדוד, אמרו שתהליך הקליטה והמיון והכנת המועמדים יתקיים כאילו זה חתום; וזה מה שאמר לנו מר חיים שייב לפני חודש, שאולי אם נדבר בעוד שבוע, הכל יהיה פתור.

אברהם פורז: בנמל אשדוד, המצב הוא, כפי שאנחנו יודעים, שבעוד כשבוע אפשר יהיה לפתוח קורס, עם שמות של אנשים.

אברהם פורז: שבוע, עשרה ימים.

אברהם פורז: בנמל חיפה, המצב הוא אחרי ישיבות ודיונים של מועצת פועלי חיפה, ועדי חיפה, הנהלת חיפה, בנושא הזה, לאור ההסכם החתום, מחר, ביום רביעי הכי מאוחר, אפשר לפתוח קורס ל50-60- המועמדים הראשונים.

אברהם פורז: אני יוצא מכאן, אני יוצא מהדיון הזה בידיעה שמר שאול רותם צריך לקבל ממני הוראה להתחיל להזמין מחר את האנשים ליום רביעי להתייצב בקורס, אלא אם כן אני אשמע שיש דברים אחרים.

אברהם פורז: תודה רבה.

מתי עאיש: אגיד דברים - במיוחד בכנות, שאנשים מדברים פה כרגע עם הלקוחות, ומה שכרגע אמרו, מה שאמר מר גדעון בסוף, אני מציע לכולם להיצמד, לא להסכם הזה ולמה שנאמר בין מר חיים לבין מר פורז - אלא להיצמד למה שאני אומר כרגע.

מתי עאיש: אני אומר דבר פשוט.

מתי עאיש: אני מציע לקבל את ההצעה של גדעון עזרא, אדוני היושב ראש, להזמין פה את מר בן בסט, או את מר אברהם בייגה שוחט, או את מי שצריך.

מתי עאיש: עד אז - אתה מאלץ אותי להגיד את זה - עד אז כל מי שיחליט לעשות קליטה בנמלים, יש לנו הכלי היחידי שנשתמש בו, בחוק, זה השבתת הנמלים עד לשעות הנוספות, ואתם תהיו אחראים לזה.

מתי עאיש: אני מודיע לכם, אתם לוקחים אותנו לזה.

מתי עאיש: אם אתם לא תסגרו קווים, תסגרו את הנמלים בכלל - אני מודיע לכם חד וחלק.

מתי עאיש: אתם מאלצים אותנו כרגע - אתם הלקוחות - אתם לא רוצים לשבת בשקט, ואתם מאיימים, ואתם מביעים פה ביקורת ולא בצדק; כי אנחנו עושים הכל ונלחמים, אתם תאלצו אותנו להביא את הנמלים.

מתי עאיש: .

מתי עאיש: אני מודיע את זה חד וחלק.

מתי עאיש: בדרך החוקית.

חיים שייב: מודע לכך שהזיכרון שלי עדיין טוב כמו שהוא היה בעבר, ולא נפגעו לי כמה תאי מוח, ואני זוכר מה אמרתי בישיבה - אני אפילו לא צריך שיקריאו לי מהפרוטוקול.

חיים שייב: העובדה היא שבמשך כל חודש הימים הזה שעבר מאז, לא גרמנו שום אקט, שום צעד, שום עיכוב של כל הליכי המיון - להפך, חברים סייעו במיטב יכולתם והליכי המיון נמשכו.

חיים שייב: מה לעשות, נרשמו 700 איש בכל נמל - ולוקח זמן למיין אותם.

חיים שייב: אמרתי, ואני חוזר ואומר מה שאמרתי לפני חצי שעה, שהופתעתי שביום רביעי המערכת יכולה לקלוט.

חיים שייב: עכשיו, כשאתם שומעים את מצוקות העובדים, ולמר גדעון שמיר יש ידיעה, ולי כנראה יש גם אותה ידיעה, שתוך שבוע עד עשרה ימים, הליך הגישור נפתר, ואז יוכלו הלקוחות - למרות שזה עולה להם הרבה כסף, וקשה לי לומר את הדברים - להמתין עוד שבוע-עשרה ימים, ויכול להיות שכל הבעיה תיפתר תוך שבוע - עשרה ימים.

בן ציון סלמן: קליטת עובדים.

בן ציון סלמן: תהליך הגישור מתנהל על ידי שני גורמים, נציג של ההסתדרות ונציג של הממשלה.

בן ציון סלמן: תהליך הגישור יכול גם שלא להסתיים.

בן ציון סלמן: השאלה: האם אנחנו, כתוצאה מזה, נמשיך לפגוע ברמת השירות שניתן לאזרח?

בן ציון סלמן: באיזו זכות?

בן ציון סלמן: הרי זה אינו פוגע בעובדים.

בן ציון סלמן: זאת קליטת עובדים, שיכולה לגרום לקלוט עוד עובדים, בתנאים נאותים.

בן ציון סלמן: זה לא בשכר מינימום, לא בשכר אחר, אלא-

בן ציון סלמן: אין מגיעים.

בן ציון סלמן: לפני חודש וחצי מר גדעון שמיר אמר: יש לי הסכם עם חיפה.

בן ציון סלמן: אני מחכה להסכם עם אשדוד.

בן ציון סלמן: אני מחכה לסכם את זה עם ההסתדרות, כדי לקלוט 100 עובדים, ויש לי אישור מהמועצה לעוד 100 עובדים, כדי לשפר את השירות לאזרח, כדי לעשות עוד משמרת שלישית.

בן ציון סלמן: תגיד לי מר חיים שייב - במה זה פוגע?

בן ציון סלמן: קליטת 100 עובדים.

בן ציון סלמן: מה ייתן לך סיום תהליך הגישור?

בן ציון סלמן: מחר יבואו המגשרים ויגידו: לא הגענו להסכמה.

בן ציון סלמן: וכי אז מה יהיה?

בן ציון סלמן: האם נקלוט עובדים?

בן ציון סלמן: אזיי, סליחה, זה איננו פוגע במעמד העובדים.

בן ציון סלמן: נמל היובל זה לא מחר, נמל היובל זה בעוד 4 שנים, כאשר החלק העיקרי מנמל היובל מתבצע מתקציב המדינה, יצא המכרז.

בן ציון סלמן: על מה אתם מדברים?

בן ציון סלמן: אבל אנחנו לאורך כל הדרך פוגעים בעובדים, פוגעים באנשים, פוגעים באזרחים ואומרים: באמת, כדי לתת הגנה לעובדים.

בן ציון סלמן: זה פשוט איננו נכון.

בן ציון סלמן: זה לא נכון; וההסתדרות, חובתה להסביר את זה לעובדים.

בן ציון סלמן: ראה נא, אי אפשר להיתלות תמיד ולהגיד שזאת באמת הסיבה של המגשרים, כי זאת אינה הסיבה.

בן ציון סלמן: המגשרים -אזיי זה לא נכון.

בן ציון סלמן: אמרתי מספר משפטים, והקשבתי לכולם, וכולם מתנים את קליטת העובדים בזה אם המגשרים לא יסיימו את עבודתם.

בן ציון סלמן: אין סיכוי..

בן ציון סלמן: (צעקות) תהליך גישור - אם מישהו מבין בגישור - הוא תהליך ללא הגבלה.

בן ציון סלמן: אין זה.

בן ציון סלמן: יבוא המגשר, יגידו, בסדר, זאת העמדה שלי, וזאת העמדה שלי, ותמנו עוד בורר אולי שיגיע להסכמה, אבל לדעתי זה איננו יכול להיות תנאי לקליטת עובדים - גם למען העובדים הקיימים עצמם.

בן ציון סלמן: ראה, אנחנו גם פוגעים בפרנסה של האנשים.

בן ציון סלמן: אז הבה, חבר'ה, הבה נסכם, חודש וחצי, שמעתי את מר גדעון שמיר.

בן ציון סלמן: הוא אמר: סיכמתי בחיפה, אני הולך לסכם באשדוד, אבל שום דבר לא יצא.

בן ציון סלמן: לא נקלטו.

בן ציון סלמן: לא נפתח הקורס.

בן ציון סלמן: ניתן לפתוח את הקורס.

בן ציון סלמן: זה לא אומר שנפתח.

בן ציון סלמן: אולי הנחייה, לעודד את הצדדים להיכנס למשא ומתן, כדי לסכם קליטת עובדים מבלי לקשור את זה בעבודת המגשרים.

אברהם פורז: בן הרוש.

גבי בן הרוש: שמיר.

גבי בן הרוש: אני פגשתי אתמול את מר ברוך זלץ, יושב ראש מרחב חיפה בהסתדרות, עם מר יגאל כהן, מחזיק התיק, ונאמר לי חד משמעית - גם בחיפה אינם עומדים לקבל עובדים.

אברהם פורז: להביא את הישיבה הזאת לידי גמר.

אברהם פורז: ראו נא, רבותיי, הישיבה הזאת הייתה לדעתי חשובה, כי קודם כל - אני רוצה להגיד את ההתרשמות שלי - קודם כל, הבה נתמודד עם האמת כמו שהיא, ולא נייפה אותה, הבה לא נטייח.

אברהם פורז: האמת לאמיתה היא שהוועדים וההסתדרות אינם מוכנים כרגע לקליטת עובדים חדשים, כחלק מהמאבק בנושא נמל היובל.

אברהם פורז: אזיי הבה נשים את הדברים על דיוקם, והבה לא נסתתר סביב העניין הזה, שהקורס נגמר, והטפסים וה..

אברהם פורז: זאת ההתרשמות שלי.

אברהם פורז: מר חיים שייב, אני אומר לך, האמן לי, אפילו עם פטיש בראש, את זה הייתי מבין.

אברהם פורז: הבנתי אתכם טוב מאד.

אברהם פורז: דווקא את הנציגים מהשטח.

אברהם פורז: הבנתי בדיוק מה שאומרים.

אברהם פורז: אני עכשיו מדבר, בשלב ראשון, לגבי ההסתדרות הכללית.

אברהם פורז: עזוב לרגע את הוועדים.

אברהם פורז: לכם יש אחריות גם למשק, לדעתי.

אברהם פורז: לכם יש אחריות גם לעובדים של חברת כימיקלים, גם לעובדים של רותם וגם לכל מיני עובדים במקומות אחרים, שכתוצאה ממה שקורה, אין אתה יודע אם הם אינם מאבדים שווקים; ואם אין פסי ייצור שהם על גבול הרווחיות, ויום אחד ייסגרו, ונמצא את עצמנו, כמו כל מיני מפעלים, כמו ניו הורייזן וכמו חולה טקסטיל וכמו אחרים, שהם נסגרים.

אברהם פורז: יש כל מיני ענפים במשק הישראלי, אין מדובר בהייטק, אין מדובר בתוכנות לאינטרנט.

אברהם פורז: יש כל מיני תעשיות מסורתיות, שהן על גבול הרווחיות, תן להם עוד כמה מכות, ונגמר, ואז אתה יום אחד תגלה שבמפעל זה פוטרו כמה מאות אנשים, ובמקום אחר פוטרו כמה מאות אנשים, כי בין היתר יש גם "סיפור" של מועדי אספקה ודברים כאלה.

אברהם פורז: גם אין מכרזים עתידיים.

אברהם פורז: גם אם זכית פעם במכרז בחוץ לארץ, או יש לך לקוח, אזיי את ההזמנה הנוכחית הוא כבר יסיים איתך, אבל בפעם הבאה הוא לא יזמין, כי חלק מהספקים הישראלים מספקים חומרי גלם, ואתה "תוקע" את היצרן בחו"ל; ובאיזה שהוא מקום זה תהליך, והנזקים אינם ניתנים למדידה כמותית מהיום למחר - אלה נזקים לטווח ארוך, שיכולים להשפיע בצורה חמורה מאד על כלכלת ישראל.

אברהם פורז: אני חושב שלכם, בתור הסתדרות - אתה אמנם מחזיק את התיק של עובדי הנמל, וזה בסדר גמור שאתה דואג לאינטרסים שלהם - זו חובתך - אבל אתם, בתור הסתדרות כללית, צריכים לראות את הדברים בהיבט הרחב, מה אתם עושים לציבורים אחרים, יותר גדולים, של הסתדרות.

אברהם פורז: אל תסתתר, אני אומר לך מר חיים שייב, בטענה שמבחינת הניירת הכל בסדר.

אברהם פורז: הניירות בסדר.

אברהם פורז: כי האמת ניתנת להיאמר - אינני חושב שהם כאלה "שלימזלים" עד כדי שאין הם יודעים לקלוט 200 אנשים.

אברהם פורז: חודשיים ימים לא מצליחים לקלוט 200 אנשים.

אברהם פורז: אזיי לו היינו במצב שהמשק הישראלי סובל ממחסור אדיר בכוח אדם, אולי היינו מביאים עובדים מתאילנד.

אברהם פורז: אבל כנראה שיש אבטלה, וכל הזמן בוכים על אבטלה, וגם בתנאי ב', אני לא בדקתי מהם - אלה בוודאי תנאים שיש עליהם די הרבה קופצים.

אברהם פורז: עובדה - הם אינם אומרים שיש להם מחסור, והם אינם כאלה "אידיוטים", שאינם מסוגלים לקלוט את העובדים.

אברהם פורז: הם אינם קולטים אותם, כי יש מכשול ב"קטע" הזה.

אברהם פורז: עכשיו יכול להיות, אני אומר לך, מר חיים שייב, שאתם שבויים בידי הוועדים; אבל גם לוועדים אני רוצה להגיד: שימעו, אתם אינכם שומטים מידיכם שום נשק אמיתי.

אברהם פורז: כי נניח שיש עוד 200 איש בנמל, אז מה?

אברהם פורז: זה אינו מאפשר לכם, אם אתם לא תהיו מרוצים מהגישור ולא תסכימו, להפעיל מיליון צעדים אחרים?

אברהם פורז: מה, 200 העובדים האלה ישברו אתכם בכוח המונופוליסטי שיש לכם?

אברהם פורז: אין כרגע נמלים חלופיים, אי אפשר להביא מכולות, לא מעקבה וגם לא מפורט סעיד ולא מבירות.

אברהם פורז: אתם עדיין מונופול מוחלט, אזיי אין לכם מה לפחד.

אברהם פורז: לדעתי, אתם משתמשים בעודף נשק.

אברהם פורז: בכל זאת, אני חושב שצריכה להיות לכם קצת אמפטיה - אני אתרגם את זה לעברית, קצת סימפטיה - לעובדים במפעלים אחרים, שאתם צריכים להיות סולידריים איתם, כי מדי פעם אני שומע שההסתדרות מכריזה על שביתה כהזדהות עם עובדים באיזה שהוא מקום אחר.

אברהם פורז: לא אכפת לכם על כל העובדים במפעלים אחרים?

אברהם פורז: בעלי המפעלים יסתדרו גם אם המפעל ייסגר.

אברהם פורז: בדרך כלל רובם כבר מסודרים - יכולים לחיות מתיק ההשקעות.

אברהם פורז: צריכה להיות לכם גם קצת אמפטיה לעובדים במקומות אחרים.

אברהם פורז: אני לא מציע לכם לעשות משהו שנניח יום אחרי זה אתם תהיו מחוסלים.

אברהם פורז: אבל אתם עדיין, גם אם יש עוד 200 עובדים בנמל, מה, האם אינכם יכולים לסגור את הנמלים?

אברהם פורז: האם אין אתם יכולים לעשות צרות צרורות?

אברהם פורז: אז איני מבין את הדבר הזה.

אברהם פורז: לדעתי, ביום שהם באים לנמל, הם משתפים איתכם פעולה במאת האחוזים.

אברהם פורז: אתם פה, לדעתי, נוקטים צעדים מוגזמים בקשר למטרה שלכם.

אברהם פורז: נניח שיקלטו 200 עובדים, ונניח שהגישור לא יעלה יפה, ונניח שמר אברהם בייגה שוחט ומר בן בסט יחליטו, הם הולכים על ביו טי, במה זה יפריע לכם להפסיק את העבודה של השעות הנוספות ולגרום לשיבוש שהאניות יעמדו מפה ועד מלטה?

אברהם פורז: לא תהיה לכם בעיה, אזיי מדוע לעשות את זה כרגע?

אברהם פורז: אני פשוט איני מבין.

אברהם פורז: אני חושב שאתם משתמשים בעודף - זה כמו אחד שיש לו גם חגורה, גם "שלייקס", ובסוף, אינני יודע, מדביק את המכנסיים עם דבק לגוף.

אברהם פורז: אין צורך.

אברהם פורז: יש לכם מספיק עוצמה עתידית, כדי שלא להשתמש בעוצמה הזאת.

אברהם פורז: אני מבין שבחיפה נחתם הסכם לגבי תנאי השכר.

אברהם פורז: איני יודע מהם תנאים טובים, מהם תנאים סבירים-

חיים שייב: בנושא התנאים, אלא להשאיר את זה למשא ומתן העתידי-

אברהם פורז: אין אני מנהל תנאים.

אברהם פורז: אני הבנתי שהושג לגבי העובדים האלה - הושג הסכם.

אברהם פורז: טוב, רע, גדול, קטן.

אברהם פורז: בתוך סך כל המכלול של הרשות, עוד 200 עובדים אינם משנים את התמונה במובן של יכולת הפעולה המקצועית והארגונית.

אברהם פורז: אין זה משנה.

אברהם פורז: אזיי, למה לגרום נזקים לכלכלת ישראל כשאין צורך בזה?

אברהם פורז: אם יש צורך, אני מבין.

אברהם פורז: אני מבין עובדים שנאבקים על אינטרס - אני יכול להבין.

אברהם פורז: לכן אני אומר לכם, אני פונה אליכם, עובדי הנמל - אל תעשו את זה.

אברהם פורז: זה פשוט "לא פייר".

אברהם פורז: ואני אגיד לכם גם עוד משהו.

אברהם פורז: בסופו של דבר, מה קורה?

אברהם פורז: אני חושב שאתם, בסופו של דבר, פוגעים בעצמכם - אני אגיד לך גם מדוע.

אברהם פורז: אתם תתחילו לשכנע יותר ויותר גורמים שאין מנוס אלא ללכת פעם אחת למלחמת עולם נגדכם.

אברהם פורז: זאת אומרת, אם זה המצב, שגם כשאין רוצים לפגוע בכם, עדיין אי אפשר להפעיל את הנמלים האלה באופן סביר.

אברהם פורז: אזיי מישהו יחשוב, הבה נעשה פעם - נשבור את כל הכלים, ונתחיל את הכל מההתחלה.

אברהם פורז: מדוע אתם צריכים את זה?

אברהם פורז: הרי לכם יש עניין להוכיח שאפשר להפעיל נמלים גם במסגרת רשות הנמלים, ושזה יכול לתפקד גם במסגרת הרשות, ולא צריך לעשות הפרטה, ולא צריך ביו טי - אזיי תוכיחו את זה.

אברהם פורז: הרי הדבר הכי חכם הוא לבוא ולומר, הנה: אפשר במסגרת רשות הנמלים, עם קצת יותר כוח אדם, להפעיל את הנמלים מצויין, ולכן גם נמל היובל צריך להיות כזה.

אברהם פורז: לכן אני פונה גם להסתדרות וגם לעובדי הנמלים ולוועדים וגם לאנשי הרשות.

אברהם פורז: קליטת העובדים שדובר עליהם תיעשה מיד.

אברהם פורז: אני מבקש לקבל דיווח ממך, מר גדעון שמיר, מנכ"ל רשות הנמלים: עד יום ראשון הקרוב הודע לי אם העובדים נקלטו.

אברהם פורז: אני רוצה להגיד לך משהו.

אברהם פורז: אני גם מבין את הלשון היותר זהירה של הנהלת רשות הנמלים.

אברהם פורז: כשאתה נמצא מול ציבור עובדים, אין אתה יכול לחמם את האווירה ולהגיד: צריך להפריט את כולם, לזרוק את כולם, לפטר את כולם.

אברהם פורז: ביחסי עבודה צריך להיות מאד זהירים לשני הצדדים, ומי שרוצה לשמור על מערכת יחסי עבודה סבירה עם העובדים שלו איננו יכול לחרף ולגדף אותם ולהתעמר בהם, ואחר כך לצפות לשיתוף פעולה.

אברהם פורז: אני מבין את הזהירות שלכם.

אברהם פורז: לכן הביטויים הקשים האלה לא נשמעו מצד ראשי הרשות.

אברהם פורז: אבל, ראו - אנחנו מודאגים.

אברהם פורז: אנחנו בוועדת הכלכלה, חובתנו לדאוג לא רק לנמל ולא רק לעובדי הנמל, אלא גם לעובדים בחיפה כימיקלים, ברותם ובמיליון מקומות אחרים.

אברהם פורז: חובתנו לדאוג לכלכלת ישראל.

אברהם פורז: אתם השער.

אברהם פורז: נכון, אפשר להטיס מטענים גם באוויר, בממ"ן, אבל זה איננו בא בחשבון לגבי פוספטים וגם לא לגבי כימיקלים.

אברהם פורז: אזיי אני מבקש לדעת ממך, לקבל עד יום ראשון דיווח ממנכ"ל רשות הנמלים, מר גדעון שמיר, אם העובדים האלה נקלטו.

אברהם פורז: אם העובדים האלה לא נקלטו - אני אומר לכם, אני ארים ידיים ואגיד שיש פה ניסיון להשפיע שם, ואינני יודע מה אנחנו יכולים לעשות.

אברהם פורז: אני גם חושב שזה כמובן מיותר.

אברהם פורז: אתם אינכם מודעים לכוח שלכם.

אברהם פורז: הכוח שלכם נשמר מעכשיו ועד שיהיה נמל ביו טי בידיים פרטיות, זה כנראה לא יקרה.

אברהם פורז: אני מודה לכם.