ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 113, 2000-04-30 11:30

חברי הוועדה: יוסף פריצקי

מוזמנים: הדסה גרינברג משרד התקשורת יוחנן מאיר משרד התקשורת מירי זיסו חברת הנהלה ומנהל הפרסום של שירותי בריאות כללית יאיר פלדמן מנכ"ל איגוד המפרסמים יאיר תדהר מנכ"ל האיגוד הישראלי לפרסום מיקי קאופמן האיגוד הישראלי לפרסום אבנר בר-אל פרסומאי אודי פרידן פרסומאי דוד אדמון נשיא חטיבת ישראל, איגוד בינלאומי לפרסום אהרון לפידות יו"ר האיגוד ליחסי ציבור ודוברות, איגוד לשכות המסחר אורי קידר לשכת עורכי הדין מרסיה צוגמן לשכה משפטית, רשות השידור חנה פלג משרד הבריאות יערה גוטמן חברת הנהלת קול הרוב הדומם ד"ר מירון גרוס חבר הנהלת קול הרוב הדומם צביה נתן חברת הנהלת קול הרוב הדומם הילה אברמסון חברת פוסטר מדיה זאב אברמסון חברת פוסטר מדיה אביעד ויסולי קו חם לצרכן – היו"ר תקוה נוימן איגוד הצרכנים גבי רותם קסטרו

נושא: המגבלות על חופש הפרסום.

אברהם פורז: כינסתי את הישיבה, לפי בקשתו של חבר הכנסת פריצקי, כי הוא הצביע בפני על כך שבמקרים לא מעטים מוטלות הגבלות שונות על חופש הפירסום, כולל חרמות.

אברהם פורז: א.

אברהם פורז: רצינו ללמוד על הבעיה ב.

אברהם פורז: לראות עד כמה היא חמורה ג.

אברהם פורז: לראות אם אנחנו יכולים לסייע במשהו.

אברהם פורז: אני אתן לחבר הכנסת פריצקי להציג את העניין.

יוסף יצחק פריצקי: לפני כ-4 שבועות התקיימה פגישה עם אחד מגדולי המפרסמים, המפרסם שלטי חוצות גדולים מאוד באיזור תל-אביב.

יוסף יצחק פריצקי: הוא תיאר בפני את דרך התלאות שהוא עבר, משום שכל מה שהוא רצה לשים על הלוח המאוד גדול זה נערה יפה הלובשת מכנסיים וחולצת טי-שירט.

יוסף יצחק פריצקי: אם נלך שלב אחד עוד לפני זה, ישנו פסק דין בבית משפט שחייב אדם מסויים על סחיטה באיומים, משום שהלך לחברת פירסום ואיים עליה שאם היא תפרסם מודעה מסויימת הוא יפעיל מערכת לחצים של מפרסמים אחרים לא לפרסם בחברת הפירסום הזו.

יוסף יצחק פריצקי: התוצאה היתה שהאדם הזה החליט שבמקום לפעול מפה הוא יפעל מניו-יורק.

יוסף יצחק פריצקי: הדבר השלישי והאחרון שאותי הכי הקפיץ היה בנוגע לפירסומת של בושם בישראל.

יוסף יצחק פריצקי: הפירסומאי שישבתי איתו סיפר לי שחלק רוכשים את הפירסומת מהמשווק.

יוסף יצחק פריצקי: הם הציעו פירסומת מאוד יפה עם גב חשוף של איזו שהיא אישה.

יוסף יצחק פריצקי: ועדת הרבנים העולמית למאבק בפירסומי שח"צ, הודיעה שזה לא מתקבל על דעתה.

יוסף יצחק פריצקי: עשו איזו שהיא סקיצה שלא רואים גב, אבל גם זה לא התקבל על דעתה.

יוסף יצחק פריצקי: בסוף אמר המפרסם – כשאני אומר מפרסם הכוונה היא החברה שמייצרת את הבושם – שהוא ישלח את מה שפירסמו באיראן - וזה אושר.

זאב אברמסון: אני האיש שהגיש את התלונה כנגד יושב-ראש הוועדה הארצית למניעת פירסומי שח"צ ותועבה בארץ הקודש, אם יש כזה גוף.

זאב אברמסון: בעקבות התלונה הזאת הרשיעה השופטת מירה ליצקי את האדם העומד בראש הוועדה בגין סחיטה באיומים.

זאב אברמסון: מה שמחזיק חבר הכנסת פריצקי זה מכתב שהתקבל הבוקר בנוגע לפוסטר.

זאב אברמסון: הוא נשלח על ידי הוועדה העולמית שמושבה בניו-יורק.

זאב אברמסון: על הפוסטר הזה עוד אפשר אולי להתווכח - כן גב, לא גב, אבל חבר הכנסת פריצקי ודאי זוכר את הפוסטר של המימדיון, שפורסם לפני חצי שנה בערך, ורחמנא ליצלן, כתפיה של הילדה הזאת חשופות.

זאב אברמסון: הבעיה היא שזה בכלל לא ילדה זה ילד.

זאב אברמסון: כאשר הבאתי את הילד, הצגתי אותו וכמעט הוכחתי גם שהוא נימול, קביעת הרבנים היתה: אוקיי, אם זה ילד, שילבישו אותו.

מירון גרוס: אנחנו מבקשים להוסיף מספר אירועים לאלה שתוארו על ידי חבר הכנסת פריצקי שבהם היינו מעורבים.

מירון גרוס: בדצמבר 1998 חברת סלקום פירסמה בשלטי חוצות זוג מתחבק, שהקשר ביניהם היה קשור לתקשורת.

מירון גרוס: סלקום לבסוף הורידה את השלטים.

מירון גרוס: ועד הרבנים פירסם מודעה שאמרה כדלקמן: "עכב הזלזול הבוטה ברבבות אלפי ישראל הנאנקים מפירסומי השח"צ של חברת סלקום בחוצות ארץ הקודש, נקרא הציבור שלא להצטרף בהתקשרות חדשה לסלקום, ואין לפרסם כל שירות של חברה זו".

מירון גרוס: המודעה היתה תמימה מאוד, לא היה בה שמץ של איזו שהיא קונוטציה מינית.

מירון גרוס: היה בה רק קונוטציה של קשר.

מירון גרוס: "קול הרוב הדומם" נעמד על רגליו האחוריות ושלח אלפי מכתבים לסלקום.

מירון גרוס: סלקום, לצערי, לא החזירה את המודעה הזו לשלטי החוצות, אבל במובנים אחרים תיקנה מעט את דרכיה.

מירון גרוס: שלט אחר שהרגשנו שפוגע בנו היה בנוסח: "סלקום טוב לחרדים".

מירון גרוס: מכיוון שהרגשנו שכאן יש הפרה בוטה של תנאי הרשיון שלהם, הם הסירו את השלט.

מירון גרוס: הם לא החזירו את המודעה שהיה בה בסך הכל זוג שנמצא בקשר, לא יותר מזה.

מירון גרוס: כולם זוכרים את מודעת הקופים.

מירון גרוס: מי לא זוכר את מודעת הבנטון, שהיו בה שני סוסים – שחור ולבן – שפורסמה בכל העולם, למעט במדינת ישראל.

מירון גרוס: הסוסים האלה עסקו באהבה.

מירון גרוס: המודעה פורסמה בכל העולם כשלטי חוצות גדולים ויפים.

מירון גרוס: מודעת הבנטון – לא שיש לנו משהו מיוחד בעד הבנטון – פורסמה בכל העולם החופשי.

מירון גרוס: במדינת ישראל היא הורדה משלטי החוצות.

מירון גרוס: האמת היא שהורכבה אז מודעה מיוחדת עבור מדינות כמו מדינת ישראל, שבה הסוסים נפרדו.

מירון גרוס: יש לנו עוד מספר דוגמאות כאלה, אבל אין צורך להאריך.

מירון גרוס: השאלה המרכזית: האם באמת אין בכוחה של כנסת ישראל וועדותיה לעצור את מה שכינתה כבוד השופטת: "סחיטה באיומים"?

מירון גרוס: אנחנו חושבים שהמודעה הרשמית של ועד הרבנים, שקראה להחרים, זה דבר שגובל באותה עבירה שכבוד השופטת הרשיעה את האיש.

דוד אדמון: אני משמש היום כנשיא האיגוד הבינלאומי לפירסום בארץ.

דוד אדמון: אנחנו מקבלים הרבה מאוד מידע על נושא הגבלות פירסום בכל בעולם.

דוד אדמון: לפני כמה שנים שימשתי בתפקיד יושב-ראש מועצת המנהלים של פוסטר מדיה.

דוד אדמון: ב-1985,1986 ו1987 החלו הבעיות עם הגורמים הדתיים.

דוד אדמון: אני לא רוצה להזכיר שמות של חברות, אבל ודאי, אני מניח, חלק מכם זוכרים את פרשת "גוטקס" וחברות בגדי ים אחרות שנאלצו להוריד את הפוסטרים כתוצאה מאיומים למיניהם.

דוד אדמון: אם יתקפלו מול אותם האיומים, אנחנו נגיע למצב שבעתיד הלא רחוק הפוסטרים כפי שהוצגו כאן ייראו משהו כמו שח"צ או דברים הרבה יותר גרועים מזה.

דוד אדמון: גם אם נסכים למה שהיום קורה, אני בטוח שבעוד מספר שנים המצב יהיה הרבה יותר גרוע.

דוד אדמון: אני מאוד שמח שהכנסת נכנסת לעובי הקורה, כי הבעיה הספציפית הזאת הולכת ומחמירה.

דוד אדמון: היום זה בשלטי חוצות, מחר היא כבר תכנס לאמצעים אחרים.

דוד אדמון: אנחנו עוסקים בוועדה לא מעט בבעיות של הגבלות פירסום בנושאים אחרים.

דוד אדמון: זאת רק דוגמה לאן אנחנו עלולים להגיע אם לא נתערב בעניין הזה.

יאיר פלדמן: אני רוצה שהוועדה תבחין בין שני מקרים.

יאיר פלדמן: כאשר יש לחץ או טענות מצד הציבור החרדי – וזה לא מסתכם רק בחרדי, כי יש עוד ציבורים שיכולים לראות את עצמם נפגעים – כנגד "תנובה" או "קוקה קולה", אותה "תנובה", אותה "קוקה קולה" צריכה לעשות לעצמה את החשבון שלה איך היא רוצה לנהוג, כלומר אם היא רוצה להכנע ולקבל את הלחץ כי יש לה אינטרס גדול בקהל החרדי, או לא להכנע.

יאיר פלדמן: המקרה היותר חמור הוא כאשר אותם גופים חרדיים מפעילים את הלחץ באמצעות אותן חברות שילוט חוצות על חברה שנייה.

יאיר פלדמן: למשל, אם הוא מרוגז ממודעה של "תנובה", הוא ילך ל"קוקה קולה" ויגיד לו: אם תפרסם בפוסטר מדיה, אני אנקום בך.

יאיר פלדמן: זה כבר לחץ משני שיש בו אי הגינות, כי "קוקה קולה" לא פירסמה מודעה לא הגונה.

יאיר פלדמן: כל חטאו היה בכך שהוא פירסם באותה חברה.

אברהם פורז: זה נקרא חרם שניוני.

אברהם פורז: זה כמו החרם הערבי שהיה בשעתו, שכל מי שסוחר עם ישראל יוחרם.

יאיר פלדמן: זאת אני חושב התופעה היותר חמורה, כי "תנובה" או כל חברה רשאית לנהוג כפי שהיא מבינה במהלך העסקים הרגיל שלה.

מירון גרוס: לא ממש, כי היא מונופול.

מיקי קאופמן: אני רציתי, ברשותכם, להביא את עמדתו העקרונית של איגוד המפרסמים בנושא, ולהתייחס לעוד כמה דברים עקרוניים.

מיקי קאופמן: אני מדגיש עקרוניים, משום שאנחנו בהחלט חותרים למציאות מאוזנת.

מיקי קאופמן: היום יכולים להתנכל לחופש הפירסום חרדים כשם שמחר יכולים להתנכל גם חילונים או כל קבוצה אחרת.

מיקי קאופמן: כעיקרון, את עמדת האיגוד ניתן לתמצת במשפט הבא: כל רעיון, מוצר או שירות המותרים לשיווק חופשי או לשיווק בהגבלות מסויימות, יותרו בהתאמה לפירסום שיהיה או חופשי לחלוטין, כפי שהשיווק יהיה חופשי לחלוטין, או בהגבלות שתואמות את הגבלות השיווק של אותו מוצר.

מיקי קאופמן: אם לשם דוגמה מוכרת לכולם יש הגבלות על שיווק של משקאות משכרים מגיל מסויים, כי אז נראה לי מאוד הגיוני ונראה לאיגוד שלנו מאוד הגיוני שהפירסומת לאותם משקאות משכרים תעשה כך שהיא תשתדל לא להיות מופנית לאנשים מתחת לגיל 18.

מיקי קאופמן: אנחנו באיגוד עובדים מזה זמן על מסמך שאנחנו קוראים לו אמנת חופש הפירסום, כאשר כוונתינו היא ליצור מסמך מאוזן שיתחייב למגוון הרבדים והצרכים של הקבוצות החברתיות במדינת ישראל.

מיקי קאופמן: אנחנו מבקשים ליצור כללים מוסכמים שישמשו כללים מנחים גם ליצירה וגם למתן היתר פומבי לפירסומת שתעמוד בתנאים אתיים, מודרניים ומאוזנים, כפי שאמרתי כבר קודם.

מיקי קאופמן: מה שכולם יודעים ומוסכם על הכל הוא שתהיה פירסומת ללא הסתה, ללא ניצול לרעה של תום לב הצרכן, ללא הטעייה, ללא השוואה בלתי הוגנת, וכמובן ללא הנאה או עידוד לפעולה הנוגדת את החוק.

מיקי קאופמן: כאן באה איזו שהיא תוספת שאומרת: תוך שימוש במסגרות של זמן ומקום המיועדות לקהל אליו היא מכוונת, ותוך הימנעות מהפנייתה לקהל העלול להיפגע מתכניה.

מיקי קאופמן: אין לנו עניין להציב שלטי פוסטר מדיה, כדוגמת אלה שהוצגו כאן מקודם, בליבה של בני-ברק, אבל גם אין לנו עניין שימנעו מאיתנו להציב אותם בליבה של תל-אביב.

מיקי קאופמן: אנחנו מבקשים להגן על צרכן התקשורת מפני פירסומת החורגת מהתקנים האלה, באמצעות בחינת הפירסומת החורגת, באמצעות התאמתה מחדש לכללים ובאמצעות פעילות המכוונת למנוע פירסומה של פירסומת שאינה עומדת בכללים.

מיקי קאופמן: יחד עם זה, אנחנו מבקשים להגן על כל פירסומת העומדת בתקנים מפני אלה המבקשים למנוע את פירסומה ולפגוע בחופש הפירסום.

אברהם פורז: איפה הגבול שאתם תוחמים?

אברהם פורז: אפשר, למשל, להראות עירום מלא, לשיטתך?

מיקי קאופמן: התשובה המצערת היא שאי אפשר לקבוע גבול קבוע בעניין הזה, כיוון שטעמים משתנים, תרבויות משתנות ומה שהיה מותר היום אסור מחר.

מיקי קאופמן: לכן יש צורך בהקמה של גוף שבו יהיו נציגים מכל הציבור, לא רק מפרסמים, לא רק פירסומאים, לא רק אנשי שיקוץ ותועבה.

מיקי קאופמן: צריכים להיות 10, 12, 18 נציגים מהקבוצות העיקריות.

אברהם פורז: אין היום שום גוף כזה?

מיקי קאופמן: אין היום גוף כזה.

דוד אדמון: יש גוף כזה של המועצה לצרכנות, שכבר עובד על אותה טיוטה.

דוד אדמון: .

אברהם פורז: על הדברים האלה?

דוד אדמון: כן.

דוד אדמון: אריאלה רבדל היא זאת שיזמה את העניין.

אברהם פורז: זה לא בדיוק שייך למועצה לצרכנות.

אברהם פורז: זה סיפור של אתיקה יותר מכל דבר אחר.

אברהם פורז: אני חושב שלא צריכה להיות הגזמה, כי הרחוב הוא קניין כולם וכולם הולכים ברחוב.

אברהם פורז: הנורמה ברחוב לא יכולה להיות לפי הנורמה האיראנית, ששם צריך הכל להיות מכוסה, חוץ מהעיניים, ואולי גם זה לא, אבל זה גם לא יכול להיות סנטרופז.

מיקי קאופמן: אנחנו מחפשים את נקודת האיזון בין צ'יצ'ולינה ובין איראן.

יוסף יצחק פריצקי: כן, אבל אני מניח שאתם תעשו את זה ממילא, משום שהקליינט שלכם רוצה למכור.

יוסף יצחק פריצקי: זאת אומרת, אם תביאו מודעה סופר פרובוקטיבית שתעורר חמת זעם של אנשים, אז הוא לא יעבוד איתך.

יוסף יצחק פריצקי: בסופו של דבר השאלה היא אם צריך לקבוע, או שהשוק מאזן את עצמו.

מיקי קאופמן: לדעתינו השוק ודאי מאזן את עצמו, למעט באותם מקרים כאשר מתנהלים איומים, חרמות הסתות וסחיטות כנגד דברים שלא כוח השוק קבע אותם אלא כוח הזרוע.

גבי רותם: אני נמצא פה לאו דווקא בגלל שאני לא יכול לפרסם טי-שירט, שזה מה שקורה היום.

אברהם פורז: למה אתה לא יכול לפרסם טי-שירט?

גבי רותם: אי אפשר לפרסם היום במדינת ישראל טי-שירט.

גבי רותם: אי אפשר לצלם טי-שירט ולשים אותו על מודעת שילוט חוצות במדינת ישראל, בגלל איומים של הוועדה למניעת שח"צ, שגובלים באיומים לרצח, כולל שריפת שלטים.

גבי רותם: אם זה לא היה מגיע לרמות האלה, לא הייתי מגיע לפה.

אברהם פורז: איך אתה מעורב בזה?

גבי רותם: אני מפרסם.

גבי רותם: השלט הכי גדול בארץ לפירסום חוצות הוא שלט שאני נמצא עליו בנתיבי איילון.

גבי רותם: מי שיעבור היום בנתיבי איילון יראה טי-שירט בשרוול אורך שלושת רבעי.

גבי רותם: הטי-שירט הזה הוא לא פרובוקטיבי בעיני.

גבי רותם: אני מסתייג מהמילה מין, כיוון שמין לדעתי זה דבר שכן מוכר.

גבי רותם: מין זה לא דבר שלילי.

גבי רותם: אני בן למשפחה ניצולת שואה.

גבי רותם: הורי הגיעו לפה מתוך בחירה.

גבי רותם: הם רצו להיות במדינה יהודית, דמוקרטית, שבה הם יוכלו לעשות מה שהם רוצים.

גבי רותם: אני בעל חברת אופנה מאוד משגשגת במדינה.

גבי רותם: אני בשנים האחרונות לא מסוגל לפרסם את מה שאני רוצה בפירסום חוצות.

גבי רותם: זאב אברמסון הוא חברי, והוא יודע כמה פעמים נמנעתי מלפרסם בקיץ בפירסום החוצות של פוסטר מדיה.

גבי רותם: זה לא שאני לא מעוניין.

גבי רותם: אני הייתי מוכן כבר לקנות את הקירות שעליהם אני מפרסם, כדי שכל האחריות תהיה עלי, שכל האיומים יהיו עלי, אבל כמובן שהדברים האלה לא עובדים בצורה כל כך חלקה, כי אז הם מאיימים לא רק על זה שהוא בעל הקירות אלא גם על משרדי הפירסום שמפרסמים גם חברות אחרות, כמו אל-על, תפוזינה ועוד הרבה מאוד גורמים.

אברהם פורז: אז יש את החרם הזה?

גבי רותם: החרם הזה לא רק שקיים, אלא הוא גובל בסחיטה.

גבי רותם: זו לא תחרות חופשית.

גבי רותם: החרם הזה גובל באיומים לרצח.

גבי רותם: החרם הזה גובל בכך שעומדים בפתח הבית של זה שעושה את שילוט החוצות שלי.

גבי רותם: החרם הזה הועבר מאשדוד, ששם היה המקום הקודם, עד שהורשע הרב רז'ימינסקי.

גבי רותם: אני אספר לכם חווייה של פגישה שלי איתו.

גבי רותם: גם אני באתי מבית שהוא בסך הכל מסורתי.

גבי רותם: כאשר באתי לפגישה איתו האדם אמר שהמודעה שאני מפרסם גורמת לנשות ישראל להיות מופקרות.

גבי רותם: אמרתי: תסלח לי, אתה לא השופט שיקבע מי מופקרת ומי לא, כי אשתי לובשת את הבגדים האלה ואשתי לא מופקרת.

גבי רותם: היום זה בשילוט חוצות כי כולם רואים, אבל אני גם עושה חלונות ראווה, והחלונות הראווה שלי הם בקניונים מרכזיים, איפה שמסתובב כל הציבור.

גבי רותם: איזו סיבה תהיה לא לשים קירות גם על חלונות הראווה בשביל שחס וחלילה לא יראו שם איזה שורט או טי-שירט?

אברהם פורז: יש עוד בעיה, כי הולכים עם זה ברחוב.

גבי רותם: מכיוון שהוא ראה שבתשובות שלי יש איזה שהוא הגיון מסוים, הוא אמר לי שאנחנו צריכים לעשות את זה למען העולם הבא.

גבי רותם: זה היה הארגומנט הסופי בשיחה שלי עם מר רז'ימינסקי.

גבי רותם: אני אמרתי לו: תסלח לי, אם אתה יכול לבוא לי עם הוכחות מהעולם הבא שבאמת זה יעשה לכל העם הזה יותר טוב, אז אני הראשון שילך אחריך, אבל זה באמת נראה לי שטויות במיץ.

גבי רותם: אני אגיד לך למה זה כל כך מקומם אותי.

גבי רותם: אני עובר עכשיו תהליך של ייעוץ אסטרטגי בחברת "קסטרו", תהליך שמעביר אותו אחד היועצים הטובים בארץ שקוראים לו ד"ר יוסי רן.

גבי רותם: הוא סיפר לי מה הביא אותנו למלחמת יום-כיפור.

גבי רותם: הוא סיפר לי שהוא היה קצין בתעלה והיו שם איתותים.

גבי רותם: בטווח הארוך, אם הסטטוס קוו ימשיך בהפרה שלו אחרי שנגמור, בתקווה, את בעיות הביטחון שלנו ויהיו לנו הסכמי שלום, אנחנו הולכים פה לבעיה פנימית שהיא חבית נפץ לא קטנה, כי אנחנו באנו הנה לחיות בצורה חופשית בארץ הזאת.

גבי רותם: היום אנחנו נאלצים לעשות דברים שמונעים מאיתנו להיות חופשיים.

גבי רותם: אני לא מרגיש חופשי.

גבי רותם: אני בא הנה לדבר לא בשם הטי-שירט שלי בשילוט החוצות, אלא בשביל הבן שלי.

גבי רותם: אני רוצה שהבן שלי יגדל במדינה חופשית, שהוא יוכל לפרסם את מה שהוא מייצר לנשות ישראל שהן בעיני לא מופקרות.

גבי רותם: אני מלביש אותן בכבוד, בגאווה ונותן להן רק כבוד.

יאיר תדהר: יש עוד חברות שלא הוצגו כאן.

יאיר תדהר: אני אתן מספר דוגמאות כלליות או ארציות.

יאיר תדהר: אני חושב שהדוגמה הטובה ביותר זה פוסטר שמדינת ישראל יצרה לכבוד שנות ה-50, שנפסל מפני שהיו שם ילד וילדה יחדיו.

יאיר תדהר: פה דיבר בעל חברת אופנה.

יאיר תדהר: אני לא מייצג אותו, אני מייצג את כלל הציבור.

יאיר תדהר: תארו לעצמכם שהיום בעל חברת אופנה לא יכול להראות את ההבדל בין אופנת חורף לאופנת קיץ.

יאיר תדהר: זאת המשמעות.

יאיר תדהר: אם השרוול צריך להיות לפחות שרוול שלושת רבעי, אז אין הבדל בין חורף לקיץ.

יאיר תדהר: במדינה כמו שלנו שהולכים יותר חשופים אי אפשר להראות שום דבר מהדברים האלה.

יאיר תדהר: הגיע סרט אנימציה של טרזן.

יאיר תדהר: את זה לא נתנו להראות בשילוט חוצות, כי הטרזן לבוש כמו טרזן.

יאיר תדהר: מוזיאון תל-אביב, למשל, לא היה יכול לפרסם בכרזות שלו את הכרזה המקורית שהוא הכין של צייר בשם בוטרו, והם היו צריכים לעבור לכרזה חלופית.

יאיר תדהר: אם אתם מכירים את העבודות של הצייר, אני חושב שזה מדבר בעד עצמו.

אביעד ויסולי: מצידי, שתשים בחורה ערומה על השלט האדיר שיש לך מול תחנת הרכבת.

אביעד ויסולי: אני לא מכיר חוק אחד במדינת ישראל שאוסר עליך לשים בחורה ערומה.

אביעד ויסולי: אתה בא לכנסת ואתה מבקש מחברי הכנסת לחוקק חוק נגד האנשים שמתנגדים לזה שתהיה בחורה ערומה.

אביעד ויסולי: ממילא יש לך את הזכות, אבל אתה רוצה גם לשים אותם בכלא שאסור יהיה להם לפתוח את הפה.

אביעד ויסולי: לגבי הבחור שאתה כביכול התלוננת נגדו, אם האדם הזה יבוא אלי לייצג אותו בעירעור, אני אייצג אותו בחינם, ותאמין לי שאני אזכה בזה.

אביעד ויסולי: היתה לו טעות אחת: שהוא פנה אליך.

אביעד ויסולי: האמת היא, שהוא היה צריך לארגן חרם צרכני נגד כל מי שנותן לך מודעת מפרסם, וזה היה באלף אחוז חוקי.

אביעד ויסולי: הוא בחר לפנות אליך.

אביעד ויסולי: אתה פנית למשטרה, וזה הגיע לשופטת בתל-אביב.

אביעד ויסולי: כנראה בכל מקום אחר זה לא היה עובר.

אביעד ויסולי: חוק חופש הביטוי וחוק כבוד אדם וחירותו מרשים לצרכנים לעשות חרם צרכני.

אביעד ויסולי: היום המגזר החרדי זה המגזר היחיד שיודע איך לארגן חרם צרכני.

אביעד ויסולי: אנחנו בתור עמותה צרכנית נארגן חרם צרכנים, ואם יבוא נציג של "תנובה" מחר, "שופרסל", "בזק", או "סלקום" לסתום לנו את הפה, אני אחשוב שזה סוף הדמוקרטיה.

אביעד ויסולי: כיום המחוקק, ובית המשפט העליון נדמה לי שהגן על זה, נתן לאנשים לפרסם מה שהם חושבים לנכון.

אביעד ויסולי: אם השוק טוען שכדאי לך לפרסם בחורות ערומות, תפרסם מצידי בחורות ערומות, אף אחד לא יגיד לך כלום.

אביעד ויסולי: החרדי רק יכול להגיד לך שהוא יארגן חרם צרכני.

אביעד ויסולי: הוא יעמוד עם שלט מול הבית שלך – זו זכותו המלאה.

אביעד ויסולי: אנחנו נלחם על זה.

יוסף יצחק פריצקי: הגישה שלך, עם כל הכבוד הראוי, היא הגישה הליבראלית הקיצונית.

יוסף יצחק פריצקי: לפי הגישה הזאת גם האירגונים הגדולים יכולים להתארגן, וזה נקרא קרטל.

יוסף יצחק פריצקי: אף על פי כן אנחנו עושים רגלוציה, ואומרים: לא, אתם לא תתארגנו.

יוסף יצחק פריצקי: ילכו כל יצרני החלב בישראל, שהם שלושה, ארבעה, ויחליטו לתאם ביניהם את שיטת הפירסום, את המחיר.

יוסף יצחק פריצקי: אז מה, זה לא בסדר, אין חופש ביטוי בישראל?

יוסף יצחק פריצקי: יש.

יוסף יצחק פריצקי: השאלה היא בסופו של דבר שאלה של מידה, עד איזה גבול אתה לוקח את זה.

יוסף יצחק פריצקי: הבא נניח שאני, כמו חבר הכנסת פורז, אוהב מאוד בעלי חיים, ואני מאוד מתנגד לפירסומות מעור, אני חושב שזה דבר נורא לעשות לבעלי חיים.

יוסף יצחק פריצקי: אף אחד לא מדבר על זה שאני לא יכול לארגן הפגנה מול המפעל שמייצר, ואף אחד לא מדבר על זה שאני לא יכול לכתוב מכתב לפירסומאים ולומר להם כך וכך, או אפילו לארגן הפגנה, אבל האם אתה סבור שהחופש הזה מגיע עד כדי כך שכל אוהבי בעלי החיים, או העמותה למען בעלי החיים, יוכלו לבוא ולומר ל"קוקה קולה":

יוסף יצחק פריצקי: אם תפרסמי אצל המפרסם שמשווק את מעילי העור, אנחנו נחרים את בקבוקי "קוקה קולה"?

אביעד ויסולי: זה נעשה באנגליה ובארצות הברית.

יוסף יצחק פריצקי: באנגליה, אני מודיע לך, שמרגרט תאצ'ר העבירה חוק שאוסר את זה.

יוסף יצחק פריצקי: הפרלמנט הבריטי אסר חרם משני בגלל הדבר הזה, משום שהוא אמר שהמידה היא העיקר.

יוסף יצחק פריצקי: בארצות הברית, בגלל הקונסיטוטציה, לא יעלה על הדעת לעשות דבר כזה.

יוסף יצחק פריצקי: אני לא מכיר מדינה שבה זה נעשה.

זאב אברמסון: מר ויסולי, אני מוכרח להגיב על דבריך.

זאב אברמסון: ישנה פה התחסדות כפולה.

זאב אברמסון: ההתחסדות הראשונה היא בתשובתך לגבי רותם.

זאב אברמסון: יושב פה האדם שיוכיח לך שהוא לא יכול לפרסם בחורה ערומה על שלטי החוצות מאחר וחברת פירסום החוצות שבה הוא רוצה לפרסם לא מאפשרת לו לפרסם, כי היא מפרסמת גם את "סלקום", ו"סלקום" אמרו לאותה חברה שבגלל החרם הצרכני השניוני, שהוא לא חוקי בעליל, הם יסירו את שלטי החוצות.

זאב אברמסון: כתבה על זה בפסק דינה המלומד מאוד השופטת נירה ליצקי: "במקרה מסוג כתב האישום שבפני, נראה כי למתלונן, לי, לכל חברה לא היתה חלופה מעשית וסבירה שלא להכנע לדרישות הוועדה, שכן נראה שהציבור החרדי מהווה נתח נכבד משוק הצרכנים, וחרם כלכלי מצידו של פלח שוק זה על כל מוצר שיפורסם על ידי חברת פוסטר מדיה, שהמתלונן הינו מנכ"לה, הינו גזירה אשר ספק אם יכול המתלונן לעמוד בה".

זאב אברמסון: ההתחסדות השנייה שלך זה שאתה שם את עצמך מעל לחוק, ואתה אומר: בגלל שזה הגיע לבית המשפט בתל-אביב, זה פסול.

זאב אברמסון: אני בטוח שאצל גדולי התורה אני הייתי זה שמורשע ועוד זה שזוכה לפולסה דה-נורא, אבל יש חוק במדינת ישראל.

מירון גרוס: איש שאיננו מבין בזה, שלא ידבר על כך.

מירון גרוס: כל הסיפור של השוק החופשי מתמוטט כאן.

מירון גרוס: כל התופעות שמדברים עליהן כאן הן הדוגמאות הכי קיצוניות של אקסטרנלטיסט.

מירון גרוס: אנחנו נזהרים מלצטט אותן בספרים, כי אף אחד לא מעלה על דעת שיהיו אקסטרנלטיסט כאלה שישברו את המונח של השוק המשוכלל או השוק המשוקלל.

מירון גרוס: הם שוברים אותו באופן הכי הכי קיצוני.

מירון גרוס: אין ספק שזה תפקידה של כנסת ישראל, ובוודאי של ועדת הכלכלה, לעשות את הרגלוציה שעליה מדבר חבר הכנסת פריצקי.

מירון גרוס: זה ממש מתבקש.

מירון גרוס: בלי זה אנחנו עושים צחוק מהמונח של שוק חופשי.

מירון גרוס: אין שוק חופשי כשיש תופעות כאלה.

גבי רותם: המטרה שלי לא היתה להקצין את העניין, אלא לעורר בסך הכל חרדה ממה שקורה.

גבי רותם: אני לא מעוניין לפרסם נשים ערומות, אני גם לא מוכר נשים ערומות.

גבי רותם: אני רוצה לפרסם את הבגדים שלי.

גבי רותם: היום אי אפשר במדינת ישראל של שנת 2000 לפרסם טי-שירט.

גבי רותם: המושג של נשים ערומות זה כאילו גורם למשהו קיצוני שהוא לא במהות העניין.

גבי רותם: לנו יש חוק של חופש הביטוי, שאי אפשר לקיים אותו במדינה שלנו.

גבי רותם: אני חושב שמחובתה של הכנסת לתת אפשרות לחופש הביטוי להיות חוק אמיתי במדינה הזאת.

אברהם פורז: אני חושב שהתמונה שהתגלתה פה היא תמונה חמורה מאוד.

אברהם פורז: יש פה גם מידה לא קטנה של צביעות, משום שאם אנחנו מדברים על טי-שירט, אז הרחובות מלאים בבני אדם שהולכים בטי-שירט.

אברהם פורז: מאחר שאי אפשר לאסור על אנשים החיים ללכת בטי-שירט וגם אי אפשר לאסור על נשים ללכת עם איזה שהוא מחשוף, אז יש פה מידה לא קטנה של צביעות, כי בסופו של דבר מי שהולך ברחוב רואה גם את האנשים, לא רק את השלטים.

אברהם פורז: יש פה לדעתי נסיון לכפות איזה אורח חיים ואיזו שיטת מחשבה שהיא זרה לרוב הציבור.

אברהם פורז: אם היו אומרים שמי שגר בשכונות דתיות לא רוצה ששם זה יפורסם, הייתי יכול להבין את זה.

אברהם פורז: אם היו באים ואומרים שבבני ברק הכניסו בכוונה דבר פרובוקטיבי, הייתי אומר שזו פרובוקציה, אבל אם זה במקומות אחרים, ודאי שלא צריכה להיות התנגדות, מה גם שהחרם השניוני הוא, לדעתי, בלתי חוקי.

אברהם פורז: אני חושב שנוצרה פה איזו שהיא תופעה שאנחנו משלימים איתה בגלל הפחד.

אברהם פורז: אני רוצה להודות לאלה שבאו לפה ודיברו באופן גלוי, כי אני חושב שלכאורה מי שמדבר פה באופן גלוי עלול להיות מטרה של התנכלות.

אברהם פורז: אני מעריך את אומץ הלב.

אברהם פורז: אנחנו נעשה בדיקה משפטית אם אנחנו יכולים לעגן את זה, מעבר למה שיש היום.

אברהם פורז: עניין הסחיטה הוא סחיטה, אבל יכול להיות שהטלת חרם שניוני היא כרגע לא בלתי חוקית.

אברהם פורז: יתכן שהיום אפשר בעצם להכריח על ידי זה שהולכים למפרסמים אחרים.

אברהם פורז: אם זה היום דבר שהוא לא בלתי חוקי, אז בעיני זה צריך להיות בלתי חוקי.

אברהם פורז: אני יכול להבין שציבור דתי אומר:

אברהם פורז: אני לא קונה מחברה שמפרסמת תמונות כאלה.

אברהם פורז: לא רוצה לקנות, זכותו, על זה אין ויכוח.

אברהם פורז: אני לא חושב שיש זכות לאיים על צד שלישי, ולומר: אם אתה תשתף איתם פעולה, נעשה חרם וכו'.

אברהם פורז: אני חושב שהתופעה היא חמורה.

אברהם פורז: אנחנו צריכים לתת את הדעת לפתרונות המשפטיים שלה.

אברהם פורז: אנחנו נעשה כל מאמץ שלא יהיה מצב שהשילוט שמפרסמים פה בארץ ייכנס לנישה לגבי חברות בינלאומיות שאומרת שלישראל ולאיראן יש סוג מסויים של מודעות ולכל העולם אחרות.

אברהם פורז: בינתיים אנחנו שמים פסיק בעניין הזה.

יוסף יצחק פריצקי: השיר לא תם, הוא רק מתחיל.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו לא התייחסנו פה בכלל לאלמנטים הכלכליים של זה.

יוסף יצחק פריצקי: גם זה נושא לדיון.

יוסף יצחק פריצקי: בסוף הרי מישהו משלם על כל זה.

אברהם פורז: תראה, כשמישהו עושה טי-שירט ורוצה למכור את המוצר, יש לו עניין שיראו את הטי-שירט במיטבו כי זה מה שהוא מוכר.

אברהם פורז: אם הוא היה חושב ששילוט חוצות לא מוכר, הוא לא היה מפרסם, כי זה עולה הרבה כסף.

אברהם פורז: אבל אם מכריחים אותו לפרסם לא את המוצר הנכון אלא מוצר על יד, יכול להיות שעל ידי זה נגרם לו נזק כלכלי.

אביעד ויסולי: אבל אסור לסתום את הפה.

יוסף יצחק פריצקי: מר ויסולי, אסור לסתום לאנשים את הפה.

יוסף יצחק פריצקי: מה שעושים בחרם שניוני זה שסותמים לאנשים את הפה.

יוסף יצחק פריצקי: אנחנו שואלים את השאלה הקשה של רגולציה.

יוסף יצחק פריצקי: אני מבקש מהיושב-ראש לקיים המשך דיון בנושא הזה.

אברהם פורז: אנחנו נקיים דיון נוסף.

אברהם פורז: אנחנו נבדוק אם יש לנו היום מנגנוני הגנה נגד החרם השניוני הזה.

אברהם פורז: אם לא, אז לדעתי אנחנו צריכים ליזום הצעת חוק על מנת שהדברים האלה יהיו בצורה מובהקת בלתי חוקיים.

אברהם פורז: אני מודה לכם.