ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 81, 2000-02-22 09:00

אברהם פורז: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

אברהם פורז: על סדר יומנו תקנות התעבורה (תיקון).

אברהם פורז: אני מבקש לקרוא את התקנות ולשמוע הסברים.

אלי אביר: אנחנו מבקשים לתקן את תיקון תקנה 1, שהיא תקנת ההגדרות.

אלי אביר: (1) "אחרי הגדרת 'אזור קנס מוגדל', יבוא: 'אזור 30' – אזור שהוא שטח מבונה שבו נקבעו הסדרי תנועה המיועדים לנסיעה במהירות של 30 קמ"ש לכל היותר".

אברהם פורז: עד היום הייתם צריכים לשים תמרור בכל רחוב, ועכשיו אתם רוצים שכל האזור יהיה אזור של 30 קמ"ש?

אלי אביר: כן, כמו לדוגמה רחוב הולנדי וכדומה.

אברהם פורז: אז בכניסה לרחוב ההולנדי צריך להיות תמרור.

אברהם פורז: פה אתה לא מתכוון לזה, אלא שיהיה באזור.

אלי אביר: במקום מסוים חייב לבוא תמרור שקובע שכל האזור הופך לאזור של 30 קמ"ש.

אברהם פורז: למה דווקא 30 קמ"ש?

אברהם פורז: למה לא 40?

אברהם פורז: אחר כך עוד תבואו עם תקנה חדשה של אזור עם 40 קמ"ש.

מריה כהן-אתגר: אנחנו מתיישרים בתקנות האלה עם אמנת וינה, שישראל חתומה עליה.

מריה כהן-אתגר: גם באמנה קיים תמרור של אזור 30.

אברהם פורז: אם רוצים שהמהירות תהיה מוגבלת ל-40 קמ"ש, מה עושים?

מריה כהן-אתגר: אפשר לשים תמרור על מהירות מוגבלת, אבל זה הדבר המבוקש ביותר באזורי מגורים.

מריה כהן-אתגר: אתה צודק שיש תמרור של רחוב משולב ואז מגדירים איזשהו רחוב - -

אברהם פורז: בכניסה לרחוב אפשר לשים תמרור עם איזה מהירות שרוצים.

אברהם פורז: הבעיה היא שעלולה להיות אי הבנה, כי אם יודעים שזה שטח עירוני, אז המהירות היא 50 קמ"ש, אם יש הגבלה נוספת רואים את זה בתמרור מיוחד לכך, אבל לך תדע כשאתה מסתובב בעיר ומגיע לאזור מסוים שהאזור הוא אזור של 30.

מריה כהן-אתגר: יהיה תמרור.

אברהם פורז: איפה יהיה התמרור?

מריה כהן-אתגר: הוא יהיה בכניסה לאזור מסוים.

מריה כהן-אתגר: גם ביציאה מהאזור יהיה תמרור ביטול.

אברהם פורז: זאת כבר פרנסה נהדרת למשטרה.

סנ”צ שולמית שמעון: נכון להיום, בתקנות התעבורה בלוח התמרורים כבר הוסף התמרור שמגדיר מהירות של אזור שבו המהירות המותרת היא 30 קמ"ש.

סנ”צ שולמית שמעון: ההגדרה כאן היא רק התוספת לתמרור ובעצם מחזקת אותו.

אברהם פורז: אני רק טוען שזו פרנסה למשטרה.

אברהם פורז: אני מכיר את השיטות של המשטרה, כלומר הם לוקחים אזור שבו המהירות היא 30, אבל לא מציבים ברחוב ההולנדי את המכמונת, אלא ברחוב הרחב ליד, ששם כולם נוסעים 50 ואז לתפוס אותם ולומר שזה אזור מוגבל ל-30.

סנ”צ שולמית שמעון: אם התמרור לא מוצב מחוץ לרחוב ההולנדי עצמו, אנחנו לא נוכל לקנוס מחוץ לרחוב.

אברהם פורז: אם הוא תמרור של אזור וכל הרחובות באזור צרים וכולם הולנדיים, אין בעיה.

אברהם פורז: הבעיה היא שחלק מהרחובות הם לא הולנדיים ועם תמרור כזה כל האזור כולו הופך לאזור של 30, ואדם שנוסע שנים באותו רחוב במהירות של 50, שם תשים המשטרה מלכודת ושם תתפסו את הנהגים.

אברהם פורז: אם באמת מישהו נוסע במהירות מופרזת ברחוב ההולנדי, זה לא היה מפריע לי, אבל אני יודע איפה אתם תציבו את המלכודות, אני רואה כל הזמן שהמשטרה מחפשת את המטבע מתחת לפנס.

אברהם פורז: לוקחים כביש מהיר, מופרד עם גדר הפרדה, משום מה המהירות שם היא 50 או 60, ושם המשטרה שמה את המלכודת, כאשר זה לא מפריע לאף אחד.

מריה כהן-אתגר: אנחנו נמצאים עכשיו בתהליך של הגדרת אזורי 30 קמ"ש - -

אברהם פורז: מדוע שלא יוצב תמרור בכל רחוב שבו המהירות היא 30 קמ"ש?

אברהם פורז: זה כדי שאתם תחסכו תמרור?

אלי אביר: כן, כי זה מכער.

אברהם פורז: אי אפשר לשפוך את התינוק עם המים.

אברהם פורז: באזור מסוים, לא כל רחוב הוא הולנדי.

אברהם פורז: יש רחובות עורקיים ומהם מתפצלים רחובות הולנדיים.

אברהם פורז: בכניסה לאזור תציבו תמרור והוא למעשה יאמר שגם בכביש העורקי אי אפשר יהיה לנסוע יותר מ-30 קמ"ש.

אברהם פורז: זה הגיוני?

אלי אביר: התמרור לגבי מכליות גז הוא גם תמרור אזורי.

אברהם פורז: זה בכלל משהו אחר.

אלי אביר: זה תמרור אחד שלא מתיר כניסה לכל האזור.

אברהם פורז: לי לא מפריע שברחוב הולנדי תהיה הגבלה ל-30, אבל הבעיה שאתם תציבו את זה במתחם שלם שבו יש כמה רחובות עורקיים, שמתוכם מסתעפים הרחובות ההולנדיים, וגם מי שיסע ברחוב העורקי יעבור עבירה אם הוא ייסע יותר מ-30.

אברהם פורז: זה לא מתקבל על הדעת.

מריה כהן-אתגר: זה בדיוק שיקול תכנוני, שהאזורים האלה יהיו מוגדרים, ואלה יהיו רחובות שכן עונים לדרישות.

מריה כהן-אתגר: כמובן שזה לא יהיה רחוב עורקי.

אברהם פורז: ברגע שאתם עושים את זה בכניסה לשכונה, אז גם הרחוב העורקי נתפס יחד עם הסמטאות.

מריה כהן-אתגר: זה יהיה רק באזור שהרחובות בו עונים לדרישות האלה.

אברהם פורז: אז תשימו בכל רחוב.

מריה כהן-אתגר: אנחנו מתיישרים עם תקנות שקיימות בכל העולם.

אברהם פורז: לי זה לא נראה הגיוני, אלא אם כן אתם תעשו הגדרה שבאזור כזה מותר לנסוע 50 קמ"ש ברחוב עורקי.

מריה כהן-אתגר: זה בניגוד לכל התפיסה.

אברהם פורז: אני לא בא מהירח וכמו כולם יודע איך המדינה בנויה.

אברהם פורז: יש רחוב ראשי ומתוכו לפעמים מסתעפים רחובות קטנים, שהם לפעמים גם ללא מוצא.

אברהם פורז: אם ברחוב כזה רוצים שלא ייסעו יותר מ-30, זה בסדר גמור.

אברהם פורז: אבל מדוע שברחוב הראשי ייסעו גם ב-30.

אלי אביר: אז יכול להיות תמרור ברחוב הראשי שיתיר לנסוע במהירות גבוהה יותר.

אברהם פורז: תעשו הפוך.

אברהם פורז: תשאירו את המהירות המוגבלת של 50 קמ"ש ובכל מקום שאתם חושבים שיש רחובות שמצדיקים את זה, תשימו תמרור באותו רחוב.

אברהם פורז: אין הצדקה לעשות את כל האזור לאזור 30.

אברהם פורז: זה לא הגיוני.

אברהם פורז: אני לא מוכן כרגע לאשר את זה, כי לי זה נראה בלתי סביר לגמרי, אלא אם כן תמצאו פתרון איך רחוב עורקי הוא מחוץ לעסק הזה.

אברהם פורז: אני חושש מזה שכל האזור יהיה אזור 30 והמשטרה תעמוד ברחוב הראשי ותעשה דוחות למי שייסע במהירות יותר גבוהה.

שבתאי ויצמן: בתמרור שמגדיר רחוב הולנדי, המהירות מוגבלת על פי החוק ל-25 קמ"ש.

שבתאי ויצמן: אני חושב שאם אנחנו רוצים להקטין את המהירות נשים תמרור של רחוב הולנדי ומהירות תהיה מוגבלת ל-25 קמ"ש.

שבתאי ויצמן: גם אני סבור שצריך לשים תמרור ברחוב עצמו, כי במקומות מסוימים 30 קמ"ש היא מהירות נמוכה שתעכב את התנועה, כאשר הכוונה של המחוקק היא להזרים את התנועה.

אברהם פורז: אני יודע איך המשטרה אוכפת מהירות ואני רואה את זה כל הזמן.

אברהם פורז: בכביש תל-אביב ירושלים יש ליד בן שמן עלייה, שם מטבע הדברים צריך ללחוץ קצת יותר על הגז, אך מיד כשמתחילה ירידה, שם המשטרה עומדת, כי אוטומטית אם השארת את הרגל באותה לחיצה על הגז, אז בירידה המהירות תהיה קצת יותר גבוהה ושם המשטרה תתפוס את הנהגים.

אברהם פורז: זה כדי שמפקד המשטרה יוכל להגיד שהשוטרים עובדים.

אברהם פורז: בשלב זה אנחנו לא מאשרים את תיקון תקנה 1.

אלי אביר: תקנה (2): "אחרי הגדרת 'שטח הפרדה', יבוא: 'שטח הפרדה בנוי' – שטח הפרדה המחלק את הדרך לאורכה באמצעות התקן מוגבה מעל הכביש כגון אבן שפה מוגבהת, מעקה בטיחות, או צמחיה".

אלי אביר: ההגדרה הזאת מתקשרת עם תקנה 54.

אברהם פורז: אין בעיה עם התקנה הזאת.

אברהם פורז: החלטה: תקנה 1(2) אושרה.

אברהם פורז: מאחר שיש לנו כאן סט של תקנות שלא נספיק לדון בכולן עד השעה 10, האם יש לכם תקנות שהן דחופות במיוחד שאתם מבקשים לאשר?

לאה ורון: תיקון תקנה 83ג.

אברהם פורז: בתקנה זו מבקשים לפטור חייל או נוהג ברכב צבאי בנסיעה מבצעית.

סנ”צ שולמית שמעון: מאחר שתקנה 83 בקטע של הפטורים קובעת שדרג הפטורים יהיה מפכ"ל בתנאים מסוימים, לצה"ל אין התנגדות שדרג הפטור אצלם יהיה רמטכ"ל, כי אנחנו מדברים על פטור מחובת חגורת בטיחות.

סנ”צ שולמית שמעון: צה"ל ביקש פטור רק לגבי נסיעה בגדר המערכת ורק באותו קטע ספציפי.

סא”ל יוסי ולטינסקי: אנחנו חושבים שהנוסח הוא די פרוץ ואני מסכים להגדיר את הפטור על ציר המערכת, כלומר רק בתפקיד מבצעי על ציר המערכת, בתפקיד סיור בט"ש ולא חלוקת מזון וכד'.

סא”ל יוסי ולטינסקי: צריך לתת לאותו רכב אישור בכתב.

אברהם פורז: מדוע שלא נכתוב את זה באופן כללי, שנסיעה מבצעית בציר המערכת תהיה פטורה מחגירת חגורת בטיחות.

אברהם פורז: מדוע צריך שכל פעם מישהו יחתום או לא יחתום?

סא”ל יוסי ולטינסקי: אולי לא צריך לערב את הרמטכ"ל ומספיק רק אלוף פיקוד.

אברהם פורז: לא צריך לערב אף אחד.

אברהם פורז: אם אתם אומרים שבציר המערכת בנסיעה מבצעית לא צריך להיות עם חגורות, אז נכתוב כך.

חוה בן-ארי: ואם הרמטכ"ל החליט פתאום שבמקום אחר גם לא צריך?

אברהם פורז: אפשר לכתוב: זולת אם החליט הרמטכ"ל אחרת.

אתי בנדלר: אבל הרמטכ"ל לא מוסמך לזה בכלל.

אתי בנדלר: אם הוא לא זה שמאשר, אז איך הוא יכול להחליט אחרת?

סא”ל יוסי ולטינסקי: הוא יכול רק להחמיר ולא להקל.

סא”ל יוסי ולטינסקי: אני לא רוצה שזה יורחב למקומות אחרים, למעט ציר המערכת וסיור מבצעי.

אברהם פורז: איך אתם רוצים שזה ייעשה באופן משפטי, שזה ייכתב כתקנה?

אתי בנדלר: תקנה 83ג.

אתי בנדלר: – פטור מחגורת בטיחות – אומרת: הוראות תקנה 83ב לא יחולו על - (1) עובד בשירות הביטחון הכללי שיש לו אישור בכתב מאת ראש שירות הביטחון הכללי, או שוטר הנוהג ברכב של משטרת ישראל ואשר המפקח הכללי של המשטרה אישר בכתב, כי הוא רכב מבצעי, ועל כל נוסע בו.

אתי בנדלר: דהיינו, היום הפטור הוא לאדם המסוים ובאישור או של המפכ"ל או של ראש השב"כ.

אברהם פורז: אבל יש מצב שמתחלפים וכו'.

אתי בנדלר: כאן ברור שזה צריך להיות בנסיעה מבצעית.

אתי בנדלר: השאלה היא רק מי מגדיר את הנסיעה המבצעית, אם זה אלוף פיקוד או אם זה הרמטכ"ל, כי לגבי האחרים זה תמיד ראש המערכת.

צבי הנדל: יש הבדל בין שוטר בתפקיד לבין שירות ביטחון כללי בתפקיד ולבין ביטחון שוטף של חיילים.

צבי הנדל: זה הבדל עצום.

צבי הנדל: לכן אני הולך לקולא ואני חושב שהפיסקה כפי שמנוסחת כאן היא בסדר גמור.

צבי הנדל: אנחנו יודעים על מה מדובר, שכן לא נוסעים שם עם פונטיאק.

אברהם פורז: אנחנו נאפשר לרמטכ"ל לקבוע מה הם הצירים שהם בגדר "גדר מערכת".

אברהם פורז: אני לא רוצה שכל אחד יגיד שגדר המערכת עוברת גם בתל אביב.

אתי בנדלר: השאלה אם בתקנות אנחנו רוצים רק לייחד את זה רק לגדר המערכת או לעשות את זה יותר רחב, כפי שמוצע כאן, כלומר בכל נסיעה מבצעית.

צבי הנדל: נראה לי שמה שמוגדר כאן – נסיעה מבצעית ואישור קצין – זה דבר לגיטימי.

צבי הנדל: זה לא צריך להיות רק בגדר מערכת, כי יש אין סוף דוגמאות של נסיעה על כבישים שהיא בתפקיד ואוי ואבוי אם תהיה חובה של חגירת חגורת בטיחות.

סא”ל יוסי ולטינסקי: אני מקבל את מה שנאמר, כי ממילא אני סוגר את דרגות החופש בפקודת מטכ"ל פנימית שלנו.

סא”ל יוסי ולטינסקי: הנוסח כאן הוא די כללי ונאמר בו "קצין".

סא”ל יוסי ולטינסקי: זה לא יהיה סתם כל קצין, אלא יהיה מינימום אלוף פיקוד או רמטכ"ל.

סא”ל יוסי ולטינסקי: אלוף הפיקוד יגדיר איזה משימות על ציר המערכת הוא פוטר מחגירת חגורה.

סא”ל יוסי ולטינסקי: האלוף לא יפטור סתם, כי הוא יודע שהנושא הזה חשוב ולכן הוא עצמו יצמצם עוד יותר את דרגות החופש הניתנות בתקנות התעבורה.

סא”ל יוסי ולטינסקי: כלומר, אנחנו נתיר לאלוף פיקוד, על פי פקודת מטכ"ל, להתיר רק על ציר המערכת.

סא”ל יוסי ולטינסקי: גם אם בתקנות התעבורה לא יהיה כתוב ציר המערכת, בפקודת המטכ"ל כן יהיה כתוב.

אברהם פורז: אם כך אנחנו צריכים לומר: בנסיעה מבצעית בדרך או בציר שנקבעו בפקודות מטכ"ל.

אברהם פורז: פקודות מטכ"ל זה סיווג שמור?

אברהם פורז: לא יכולה להיות בעיה עם ביטחון שדה?

סא”ל יוסי ולטינסקי: אפשר לכתוב בהתאם לפקודות הצבא.

אתי בנדלר: אני מבקשת להבהיר – בהתאם למוצע, הקצין צריך להגדיר את הנסיעה המבצעית ולא את הציר.

אתי בנדלר: עכשיו אתם מדברים על הגדרת הציר ואנחנו צריכים להבין למה הכוונה.

אברהם פורז: אם אנחנו הולכים לא לעניין הטריטוריאלי, אלא לעניין המהותי, נניח שרוצים להתיר ביהודה ושומרון, שזה בכלל לא גדר מערכת וכו', אבל אם יש חשש מהיתקלות, הקצין רוצה שהחיילים לא יהיו חגורים.

סא”ל יוסי ולטינסקי: נדמה לי שחוקי מדינת ישראל לא חלים על אזורי איו"ש, ולכן האלוף הוא הריבון ויכול להתיר את זה.

אתי בנדלר: צריך בעצם להגדיר שני דברים: מי מגדיר את הנסיעה המבצעית ומי מגדיר את הציר או את הדרך שבה מתבצעת הנסיעה.

אתי בנדלר: ייתכן שזה יתן לנו את הפתרון לעניין.

אתי בנדלר: אולי ראוי באמת שבנסיעה מבצעית זה יהיה הקצין המוסמך לכך, כי זה אד הוק.

אברהם פורז: מדוע לא נכתוב: בנסיעה מבצעית בהתאם לפקודות הצבא?

אברהם פורז: מדוע לא לתת להם את החופש?

סא”ל יוסי ולטינסקי: אני מסכים.

סא”ל יוסי ולטינסקי: אני בעצם אצטרך להגדיר בדיוק את התנאים.

אתי בנדלר: יש גם עניין של אכיפה.

אתי בנדלר: איך שוטר אמור לדעת מה מוגדר בפקודות הצבא?

סא”ל יוסי ולטינסקי: יש כרטיס עבודה מסודר ובו יהיה כתוב נסיעה מבצעית.

סא”ל יוסי ולטינסקי: צריך לתת אישור ביד, דבר שהוא קצת בעייתי, כי לא כל פעם יכול להיות אישור מראש, אבל בדרך כלל יש כרטיס עבודה.

אתי בנדלר: הדרכים או הצירים יוגדרו תמיד מראש?

סא”ל יוסי ולטינסקי: כן.

סא”ל יוסי ולטינסקי: יש עם זה אומנם בעיה, אבל הם יוגדרו, כי לעיתים יש מרדף בתוך ציר המערכת, ואז הוא עוזב את ציר המערכת ומתחיל לרדוף אחרי מסתנן.

סא”ל יוסי ולטינסקי: זו עדיין נהיגה מבצעית, אבל לא על ציר המערכת.

אברהם פורז: יש להניח שהצבא לא מעוניין שבמקרה של תאונה חיילים ייפגעו.

אברהם פורז: לכן הצבא לא יפטור סתם באופן גורף.

סא”ל יוסי ולטינסקי: בהחלט כך.

צבי הנדל: לכן אני חוזר להצעתי לא ללכת על ציר, אלא ללכת על ההגדרה כפי שמנוסחת כאן.

אברהם פורז: נכתוב: בנסיעה מבצעית שאושרה בהתאם לפקודות הצבא.

אלי אביר: אין הפניה בפקודת התעבורה או בתקנות לדבר שנקרא "פקודות מטכ"ל".

אברהם פורז: זה לפי הוראות הצבא כמשמעו בחוק השיפוט הצבאי.

אברהם פורז: אני בעצם מפנה להגדרה סטטוטורית קיימת.

סנ”צ שולמית שמעון: צה"ל הגיע, לפחות כמו שהוא הגדיר בפניי את הדברים, למשהו מאוד מאוד נחוץ, מאוד מוגדר, שהיום זה מבוצע והוא לא רוצה שימשיכו להפר את החוק.

סנ”צ שולמית שמעון: בגלל זה גם היתה הדחיפות לאשר את התקנה הזאת היום.

סנ”צ שולמית שמעון: בישיבה הזאת אנחנו מרחיבים את כל הסמכות של צה"ל ובעצם אתם נותנים לצה"ל לא את מה שהוא ביקש, כי צה"ל רוצה בעצם משהו צר ודווקני, ואתם מרחיבים את מה שהוא מבקש – במקום לגדר המערכת לכל נסיעה מבצעית.

אברהם פורז: אם יש נסיעה מבצעית במקום אחר ובעצם שוטר בנסיעה מבצעית יכול להיות בלי חגורת בטיחות, למה להגביל את הצבא?

סנ”צ שולמית שמעון: החוק מגדיר שהמפכ"ל פוטר והוא גם מגדיר נסיעה מבצעית.

אברהם פורז: המפכ"ל לא פוטר כל אירוע, אלא באופן כללי.

סנ”צ שולמית שמעון: מפכ"ל פטר בכתב רק אם מוסע עציר או דרוש לחקירה במושב האחורי.

סנ”צ שולמית שמעון: הוא לא פטר את הנהג והוא לא פטר את זה שיושב לידו.

אברהם פורז: האם אנחנו ואתם – המשטרה – יותר אחראים לגורל החיילים מאשר הצבא עצמו?

סנ”צ שולמית שמעון: צה"ל הודיע שהוא זקוק לזה בגדר המערכת בלבד.

סנ”צ שולמית שמעון: אתם מתירים כל נסיעה מבצעית.

אברהם פורז: מאחר שאין לי דמיון כל כך מפותח ואולי מחר תהיה עוד פעם איזושהי דרישה במקום אחר, במקום שיבואו מחר עוד פעם עם תיקון לתקנה, אני מאפשר את זה כבר עכשיו.

אברהם פורז: אני מניח שאם זה בפקודות הצבא זה יישקל לעומק ויחליטו באותם מקרים מאוד מצומצמים, גם לגבי המקרים שלא חשבנו עליהם.

אתי בנדלר: מאחר שבלאו הכי על פקודות הצבא חותם הרמטכ"ל, אני מציעה שיהיה כפי שכתוב כאן:

אתי בנדלר: או חייל הנוהג ברכב צבאי בנסיעה מבצעית שהוגדרה ככזו על ידי קצין המוסמך לכך וכל נוסע ברכב זה, ובלבד שהנסיעה היא בדרך או בציר שהוגדרו לכך על ידי ראש המטה הכללי או על ידי מי שהוסמך לכך על ידיו.

אתי בנדלר: זאת אומרת שהרמטכ"ל יהיה מוסמך להסמיך את אלופי הפיקוד או אחרים להגדיר את הצירים.

סנ”צ שולמית שמעון: צריך לדעת אם מדובר בנסיעה מבצעית או לא.

סנ”צ שולמית שמעון: אנחנו לא מכירים את כל פקודות הצבא ויכול חייל לנסוע ולומר שהוא בנסיעה מבצעית.

אתי בנדלר: אנחנו שומעים שהם נוסעים עם כרטיס עבודה.

אתי בנדלר: על הצירים אתם תדעו מראש ועל הנסיעה המבצעית יהיה לו כרטיס.

סא”ל יוסי ולטינסקי: הגדרת ציר היא קצת בעייתית.

סא”ל יוסי ולטינסקי: אם זה לא ציר המערכת זה קצת בעייתי, כי יכול להיות מצב של מרדף וכו'.

אתי בנדלר: ושם יעמוד השוטר?

אתי בנדלר: זה נשמע לי לא הגיוני ולא זה המקרה שצריך להדאיג אתכם.

אתי בנדלר: במרדף מבצעי בשולי הדרך או בשדות, לא שם יעמוד השוטר ויבדוק אם יש חגורה או אין.

סא”ל יוסי ולטינסקי: יש מקרים שקשורים לאימונים של יחידות מיוחדות, שהם אימונים בדגם של אחד לאחד וכד'.

אברהם פורז: למרות הכל אני מוכן ללכת לנוסח היותר מתירני.

אברהם פורז: אני חושב שלצבא יש אחריות לחיילים ואם חייל נפגע בתאונה אחר כך הם צריכים לשלם וכו'.

אברהם פורז: אני מציע לכתוב: בנסיעה מבצעית שאושרה על ידי קצין מוסמך במשימות שהוגדרו בפקודות הצבא כמשמעותם בחוק השיפוט הצבאי.

סא”ל יוסי ולטינסקי: אנחנו כמובן נצטרך להגדיר אותם בצורה מאוד ברורה.

אתי בנדלר: מי יהיה הקצין המוסמך?

סא”ל יוסי ולטינסקי: נצטרך להחליט אם זה הרמטכ"ל או אלוף פיקוד.

אתי בנדלר: אני מבקשת שתשלחו לי את הנוסח שאתם מגבשים.

אברהם פורז: החלטה: תיקון 10 (1) – תיקון תקנה 83ג - אושר.

אברהם פורז: פיסקה (2): "בפסקה (5), אחרי 'הנוהג במונית' יבוא 'כשיש בה נוסעים'".

אלי אביר: הכוונה לכך שגם הנוסע או הנוסעים בנסיעה עירונית יהיו פטורים.

אתי בנדלר: היום יש פטור מחגירת חגורת בטיחות לנוהג במונית והנוסע בה במושב האחורי בדרך עירונית.

אתי בנדלר: כאן רוצים להגביל את זה, כדי שזה יחול רק על הנוהג במונית רק כשיש בה נוסעים.

אתי בנדלר: כלומר, שנוהג המונית נוסע לבד הוא לא יהיה פטור מחגירת חגורת בטיחות.

אברהם פורז: מדוע שיהיה פטור כאשר יש נוסעים?

אלי אביר: מטעמי ביטחון ולא בטיחות.

תאופיק חטיב: גם בדרך בין-עירונית כאשר הוא חגור יכולים להתנפל עליו.

צבי הנדל: התיקון הזה בעצם אומר שנהג מונית שמסיע נוסעים, כאשר הוא מגיע לתחנה והנוסעים יורדים, הוא צריך לחגור חגורה וכעבור עוד חצי ק"מ כאשר עולים נוסעים, הוא צריך שוב להסיר את החגורה.

צבי הנדל: זה לא הגיוני.

סנ”צ שולמית שמעון: אנחנו מבקשים לתקן.

סנ”צ שולמית שמעון: התיקון הוא לא כאשר יש במונית נוסעים, אלא כאשר יש בה נוסע אחד או יותר.

אברהם פורז: אני מבקש לקבל התייחסות ספציפית של נהגי המוניות לכך.

סנ”צ שולמית שמעון: מאחר שאנחנו למודי ניסיון בבעיה של "נוסע" או "נוסעים", "אוזניה" או "אוזניות", אנחנו מבקשים שפה יהיה רשום: נוסע אחד או יותר, כי אחרי כן בית המשפט מפרש את זה אחרת ואנחנו לא יכולים לאכוף את זה.

אברהם פורז: לפני כן אני רוצה לשמוע מה אומרים נהגי המוניות על הצורך שגם בעיר יחגרו חגורה.

אברהם פורז: החגורה נועדה להגן על הנהג, ואני מניח שהם צריכים לתמוך בזה בהתלהבות.

אברהם פורז: לפיכך, אנחנו לא מאשרים עדיין את פסקה (2).

אלי אביר: אני מבקש לעבור לתקנה 20 – תיקון תקנה 289: (1) "בכותרת השוליים, במקום 'שנגנב, יצא' יבוא 'שיצא'".

אתי בנדלר: מדובר על שם התקנה.

אתי בנדלר: בכותרת השוליים של שם התקנה נכתב: "רכב שנגנב, יצא מכלל שימוש או הוצא מישראל".

אתי בנדלר: בקשת השר היא לתקן את כותרת השוליים ולכתוב במקום "שנגנב, יצא" יבוא "שיצא".

אתי בנדלר: דהיינו, שכותרת השוליים תהיה: רכב שיצא מכלל שימוש או הוצא מישראל.

אברהם פורז: המילה "נגנב" לא רלוונטית יותר?

אלי אביר: לא, כי יכול להיות שרכב שנגנב כן ממשיכים להשתמש בו.

אלי אביר: זה למעשה מתקשר עם התקנה הבאה שאותה אנחנו רוצים לתקן לגבי העניין של האגרות.

אברהם פורז: כותרת השוליים בעצם משמשת רק למקרה של בעיות פרשנות.

אלי אביר: אני רוצה להדגיש שזה מתקשר לתקנה 290, לגבי עניין של החזר אגרות, כאשר הרכב נגנב ואז משרד הרישוי מתבקש להחזיר את הפרש האגרה ששולמה.

מוטי פלדמן: מה אשם אדם שגנבו לו את הרכב, הוא צריך גם לשלם את האגרה?

אלי אביר: זה בדיוק להיפך, מחזירים לו.

אלי אביר: שתי התקנות האלה מסדירות את הדרך של ההחזרה, שעד היום היתה מאוד מסובכת ופה אנחנו מפשטים אותה.

אלי אביר: לכן, היה צריך לשנות את כותרת השוליים בתקנה 289.

אתי בנדלר: אני אקרא את החלקים הרלוונטיים בתקנה 289.

אתי בנדלר: כותרת השוליים אומרת על מה דנה התקנה.

אתי בנדלר: בתקנה זו יש ארבע תקנות משנה.

אתי בנדלר: תקנת משנה (א) "רכב שיצא מכלל שימוש מחמת שהתיישן, שפורק, שנקבע כרכב באובדן גמור או שעומד להישלח לצמיתות אל מחוץ לישראל (להלן בתקנה זו - רכב שיצא מכלל שימוש), חייב בעל הרכב הרשום ברשיון, בעל הרכב על פי כל דין, שמאי הרכב, או מי שהרכב הועבר לו מכוח הסכם מכירה, צו בית משפט או לפי חוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז-1967, או מכוח פוליסת ביטוח, להודיע על כך לרשות הרישוי בטופס שנקבע, להחזיר לה את רשיון הרכב ולהסיר מהרכב את לוחית הזיהוי".

אתי בנדלר: בתקנת משנה (2) בתיקונים המוצעים מוצע: "בתקנת משנה (א), במקום 'בטופס שנקבע' יבוא 'בטופס או באמצעים ממוחשבים שהורתה עליהם רשות הרישוי'".

חוה בן-ארי: כאן למעשה יש שיפור השירות לאזרח.

אתי בנדלר: תקנת משנה (ב) אומרת: "נמסרה לרשות הרישוי הודעה כאמור בתקנת משנה (א) - תבטל את רישומו ורשיונו של הרכב".

אתי בנדלר: כאן אין שינוי.

אתי בנדלר: את תקנות משנה (ג) ו-(ד) מוצע לבטל לחלוטין.

אלי אביר: את התקנות האלה לא צריך יותר, כי הדברים האלה מוסדרים אחר כך בתקנה 290 והטופס או האמצעים הממוחשבים עונים בעצם על שני הדברים האלה.

אברהם פורז: החלטה: תקנה 20 אושרה.

אלי אביר: תקנה 21 היא החלפת תקנה 290.

אלי אביר: תקנה 21 מסדירה את הטכניקה איך רשות הרישוי מחזירה את הכספים על פי בקשה של מי שמחזיר את הרשיון שלו, בגלל שהרכב יצא מכלל שימוש.

צבי הנדל: אני לא רואה שבכל המקרים המפורטים כאן יש את העניין של גניבה.

אלי אביר: אין צורך בזה, כי חברת הביטוח מודיעה לרשות הרישוי שהרכב איננו והיא פיצתה את בעל הרכב.

אברהם פורז: אבל מה לגבי החזר האגרה?

אלי אביר: האמצעים המשפטיים הם בדרך כלל על ידי חברות הביטוח.

צבי הנדל: כתוב שאם הוכח להנחת דעתה של הרשות, כי ארע אחד מהמקרים המפורטים להלן – ומפורטים חמישה מקרים – בכל המקרים האלה אין את המקרה של גניבת רכב.

אברהם פורז: התקנה הזאת היא רטרואקטיבית, כלומר, גם אם הבאת הודעה מאוחרת, הולכים אחורה.

אברהם פורז: השאלה המהותית היא אם נגנב רכב מאדם ויש לו רק ביטוח חובה, האגרה מגיעה לו חזרה.

אברהם פורז: מה הוא עושה במקרה כזה?

סנ”צ שולמית שמעון: את התשובה לכך יש בסעיף 22 שהוא הוספת תקנה 290א (א): "רכב שרשיונו בוטל לפי תקנה 289(א)...

סנ”צ שולמית שמעון: או שהוכח להנחת דעתה של רשות הרישוי שהרכב נגנב וטרם הוחזר...".

אברהם פורז: במקרה הזה הוא פטור מיום הגניבה או מהחודש לאחר מכן?

סנ”צ שולמית שמעון: חודש ימים מיום גניבתו.

אברהם פורז: החלטה: סעיף 21 אושר.

אברהם פורז: סעיף 22 – 290א.

אברהם פורז: (א) "רכב שרשיונו בוטל לפי תקנה 289(ב) או הוחזר לרשות הרישוי לפי תקנה 290(ג) לתקופה של חודש לפחות, או שהוכח להנחת דעתה של רשות הרישוי שהרכב נגנב וטרם הוחזר לבעליו הרשום תוך חודש ימים מיום גניבתו – פטור בעליו מתשלום אגרת הרשיון החלה על הרכב".

אברהם פורז: פה צריך להוסיף: החל מיום הגניבה.

אלי אביר: יש המשך לכך בתקנה משנה (ב): "שולמה אגרת הרשיון עבור התקופה הפטורה מאגרה כאמור בתקנת משנה (א), זכאי בעל הרכב להחזר האגרה ששילם עבור התקופה האמורה.

אלי אביר: ..".

צבי הנדל: זה לא כך, כי זה חודש אחרי.

אלי אביר: החודש מתייחס לכך שהוא צריך להוכיח.

צבי הנדל: אני קורא מה שכתוב בחוק: רכב שרשיונו בוטל לפי תקנה.

צבי הנדל: .. או הוחזר ...

צבי הנדל: לתקופה של חודש לפחות או שהונח להנחת דעתה של רשות הרישוי שהרכב נגנב וטרם הוחזר לבעליו תוך חודש ימים מיום גניבתו – פטור בעליו מתשלום אגרה.

אברהם פורז: צריך לכתוב באופן מפורש: פטור בעל הרשיון החל מיום הגניבה ובלבד שנמסרה הודעה למשטרה.

צבי הנדל: אני מבין שזה ייכנס לתוקפו תוך חודש, אבל התשלום צריך להיות מיום הגניבה.

אברהם פורז: יש הבדל בין הביצוע לבין הדין המהותי.

אברהם פורז: צריך לקבוע שאדם שנגנב לו הרכב פטור מיום הגניבה.

אברהם פורז: זה הדין המהותי.

אברהם פורז: עכשיו צריך לדבר על הפרוצדורה.

בני רובין: ההחזר צריך להיות מיום ההודעה למשטרה ולא מיום הגניבה.

אלי אביר: זה צריך להיות מהיום שהאדם הודיע ואז מחכים חודש.

אברהם פורז: אפשר לקבוע: ובלבד שניתנה הודעה למשטרה תוך שלושה ימים מיום הגניבה.

אתי בנדלר: כאשר יש רכב שרשיונו בוטל, יש תאריך ביטול.

אתי בנדלר: כאשר מוחזר רשיון לרשות הרישוי, פטורים רק מיום מסירת ההודעה או מהיום שבו חדל השימוש ברכב?

אלי אביר: זה מיום מסירת ההודעה.

אתי בנדלר: יש לי עם זה קצת בעיה, כי בתקנה 290(א) נאמר ממתי יש הפסקת שימוש.

אתי בנדלר: ב-290(ב) אומרים שאפילו אם מוסרים את ההודעה יותר מאוחר, לוקחים את זה רטרואקטיבית.

אתי בנדלר: 290(ג) רק אומר מה צריך לצרף להודעה.

אתי בנדלר: כאן אתם מפנים ל-290(ג).

אתי בנדלר: כל זה יוצר אצלי אי הבנה.

אברהם פורז: המועד הקובע במקרים של הפסקת שימוש מרצון צריך להיות מיום מתן ההודעה לרשות הרישוי, כי אני לא יכול לדעת ממתי הוא הפסיק.

אתי בנדלר: ואם הרשות ביטלה לו את הרשיון?

אלי אביר: אז אין בעיה, כי זה מאותו יום.

אתי בנדלר: אם כך זה צריך להיות לפי 290(א) או (ב) לפי העניין, אבל בכל מקרה לא לפי 290(ג).

אברהם פורז: לגבי גניבה צריך לומר: ובלבד שנמסרה הודעה למשטרה תוך שלושה ימים מיום ביצוע הגניבה, ואז הוא יהיה פטור מיום הגניבה.

אלי אביר: אנחנו כתבנו: להנחת דעתה של הרשות.

אלי אביר: מדוע צריך לקבוע שזה יהיה דרך המשטרה, יכולה להיות גם דרך אחרת, כי כך זה נראה יותר נוח בכך שאני נותן לאזרח אפשרויות נוספות, כמו הודעה לחברת הביטוח והחזרת הרשיונות.

אברהם פורז: אני חושב שיש אינטרס ציבורי שתימסר הודעה למשטרה.

צבי הנדל: אני לא בטוח, כי יש לא מעט שאומרים למה בכלל צריך להודיע למשטרה, הרי היא ממילא לא עושה שום דבר.

חוה בן-ארי: אפשר גם לומר שב-99' המשטרה הורידה את כמות גניבת הרכב מ-47 אלף ל-30 אלף.

צבי הנדל: לא אמרתי דבר בגנותה של המשטרה, רק אמרתי שיש אנשים שלא יודעים את הסוד הזה ואומרים שאין טעם לרוץ למשטרה.

לאה ורון: מה גם שרבים לא יודעים בכלל שמחזירים את אגרת הרישוי.

אברהם פורז: אני חושב שיש פה בעיה של אתיקה ציבורית של אי הודעה למשטרה.

אברהם פורז: אני לא חושב שזה בסדר, כמו כאלה שאומרים שהם לא יודיעו למשטרה וינהלו משא ומתן עם הגנבים.

צבי הנדל: כדאי גם לבדוק מדוע הגיעו לזה.

אברהם פורז: אני סבור שזה צריך להיות מיום ההודעה למשטרה ואם הוא לא הודיע, אז אם זה להנחת דעתה של רשות הרישוי.

אתי בנדלר: ממתי יהיה הפטור?

אברהם פורז: מיום הגניבה.

אלי אביר: זה צריך להיות מיום ההודעה לרשות הרישוי.

אברהם פורז: זה חייב להיות כך, כי יש כאלה שלא יודעים על הסיפור של ההחזר.

אברהם פורז: לכן הוא יכול להודיע על הגניבה ואחרי חודשיים הוא ישמע מחבר שאפשר לקבל בחזרה את האגרה.

אברהם פורז: לכן זה צריך להיות מיום הגניבה והראיה לכך היא ההודעה במשטרה תוך שלושה ימים.

אלי אביר: אני מבקש שזה יהיה מיום ההודעה ולא מיום הגניבה, כי אז יכולים לבוא ולומר שהרכב נגנב לפני חודש או יותר.

אברהם פורז: ברור שאם הוא הודיע למשטרה שהרכב נגנב לפני שנה, אז סופרים רק שלושה ימים אחורה.

אברהם פורז: אני חושב שהנוסח צריך להיות כך: מיום הגניבה ובלבד שנמסרה הודעה למשטרה תוך שלושה ימים.

אברהם פורז: הכוונה לכך היא שאם אדם מודיע למשטרה שהרכב שלו נגנב, המועד שיתחילו לחשב ממנו הוא מכסימום שלושה ימים לפני ההודעה ולא חודש לפני.

אתי בנדלר: אם נסעתי לחוץ לארץ וכעבור שבועיים חזרתי וגיליתי שהיא נגנבה, מה אז?

אברהם פורז: את גם לא יודעת מתי גנבו.

אברהם פורז: לכן זה צריך להיות מיום מסירת ההודעה עד שלושה ימים אחורה ואז לרשות הרישוי אין שיקול דעת.

אברהם פורז: אם הוא אומר שהוא לא הודיע למשטרה ומנמק מדוע, אז זה יהיה להנחת דעתה של הרשות.

אתי בנדלר: אני מבקשת לעבור לתקנת משנה 22(ב) – נניח שרשות הרישוי היא זו שיזמה את ביטול רשיון הרכב, עצם הזכאות שלי להחזר מותנית בזה שאני מגישה בקשה לרשות להחזיר לי ושהגשתי את הבקשה תוך פרק זמן מסוים.

אתי בנדלר: בתקנת משנה זו נאמר: "שולמה אגרת הרשיון עבור התקופה הפטורה מאגרה כאמור בתקנת משנה (א), זכאי בעל הרכב להחזר האגרה ששילם עבור התקופה האמורה, ובלבד שהגיש בקשה להחזר כאמור לא יאוחר משנה אחת מהמועד שבו נגנב הרכב או שרשיון הרכב בוטל או הוחזר לפי תקנות 289(ב) ו-290(ג), בהתאמה".

אברהם פורז: אז שאדם יגיש בקשה, מה הבעיה עם זה?

תאופיק חטיב: אם הרשות ביטלה, מדוע הוא צריך להגיש בקשה?

אתי בנדלר: מילא שהוא צריך להגיש בקשה, אבל מדוע מגבילים אותו פה בזמן?

אתי בנדלר: אם הוא לא ידע שהוא זכאי להחזר כזה, ואחרי שנתיים נודע לו.

אתי בנדלר: מדוע שהוא לא יוכל לקבל את ההחזר?

אברהם פורז: מדוע שהרשות לא תחזיר מיוזמתה?

אלי אביר: קשה לי לתת על כך תשובה.

אברהם פורז: אני מוכן ללכת לקולא ובלבד שבהודעת הביטול של הרשיון ייאמר הדבר הזה.

אתי בנדלר: נתתי דוגמה ששם זה בוטה במיוחד, אבל אני בעצם מדברת על כל הנסיבות שבהן אדם זכאי להחזר אגרה.

אתי בנדלר: אני יכולה להבין את ההיגיון שהרשות כמו כל רשויות המדינה לא יוזמות מעצמן החזרת כספים.

אתי בנדלר: ניחא, שתהיה לכך בקשה.

אתי בנדלר: לא ברור לי הגבלת פרק הזמן, דהיינו, מדוע רק אם הגשתי את הבקשה תוך שנה, אני זכאית להחזר הזה.

אתי בנדלר: מדוע יוצרים כאן חוק התיישנות לנושא הזה?

תאופיק חטיב: כמו כן, מדוע במקרה של ביטול על ידי הרשות, הוא צריך להיות גם מוגבל בהגשת בקשה?

אברהם פורז: אנחנו נלך לקראת הרשות בכך שיהיו חייבים להגיש בקשה, אבל חובה עליכם להודיע עם הביטול שזכות בעל הרכב לבקש את האגרה, ושזה יהיה כתוב באותיות מספיק גדולות.

אברהם פורז: כמו כן אני מציע שההתיישנות תהיה שנתיים.

אברהם פורז: (חבר הכנסת צבי הנדל מ"מ היו"ר)

צבי הנדל: זה לא נראה לי וגם לא צריכה להיות התיישנות.

צבי הנדל: אני מציע שאם הרשות אישרה ביטול רשיון בגלל סיבה כלשהי, חייבת בהחזר, בלי שום בקשה.

אבישי מיכאלי: לא תמיד בעל הרכב הרשום הוא הבעלים בפועל.

אבישי מיכאלי: ישנם מצבים שהרשות תישלח שיקים והם ייפרעו על ידי האדם שהוא בכלל לא בעל הרכב, שהוא לא הבעלים האמיתיים.

מוטי פלדמן: אם אדם לא דאג לעשות העברת בעלות, זו הבעיה שלו.

אבישי מיכאלי: יש בעלות רשומה ולא אחת קורים מצבים שבהם מסיבה טכנית כלשהי לא נקלטה העברת הבעלות.

אבישי מיכאלי: במקרה כזה אני אשלח שיק לאדם, שהכסף בכלל לא מיועד אליו, כי אנחנו מעונינים בעצם שמי ששילם את האגרה, הוא שיקבל את הכסף.

צבי הנדל: נניח שיש מצב כזה שהרכב רשום על שם צד ג' ואני בעצם בעל הרכב.

צבי הנדל: במקרה כזה אני אגיש בקשה להחזר התשלום, מדוע שיחזירו לי?

צבי הנדל: הרי יאמרו לי שהרכב לא רשום על שמי.

אברהם פורז: אני מבקש שלישיבה הבאה יגיע מישהו מהגורמים המקצועיים ברשות ויסביר לנו מדוע לא קיימת אפשרות לבקש שהכסף יוחזר אוטומטית.

אברהם פורז: בינתיים תקנה 22 לא מאושרת.

תאופיק חטיב: יש בעיה במקרה כזה אם רישום הבעלות אינו תואם את הבעלים האמיתיים.

אתי בנדלר: יש בעיה גם כאשר יש כמה בעלים ולא יודעים למי להחזיר.

אתי בנדלר: אני יכולה להבין את עניין הבקשה.

אלי אביר: תקנה 9 – "אחרי תקנה 72 לתקנות העיקריות יבוא 72א "איסור התנעת אוטובוס חונה"- (א) "לא יופעל מנוע של אוטובוס בזמן חניה עד להעלאת הנוסעים באוטובוס אלא כדי למלא אוויר במערכת הפנאומטית שלו".

אלי אביר: (ב) "על אף האמור בתקנת משנה (א), מותר להפעיל מנוע של אוטובוס בזמן חניה למשך 10 דקות לפני העלאת הנוסעים לאוטובוס ובמקומות שאינם בתוך שטחים בנויים ומאוכלסים ושאינם בקטעי דרך שבתים בנויים לצדם".

אתי בנדלר: אתה קראת "ובמקומות".

אתי בנדלר: אם היה כתוב באמת "ובמקומות", היו לי שתי נסיבות שונות: או עשר דקות או במקומות שאינם מאוכלסים.

אתי בנדלר: אני יכולה לחשוב על נהג אוטובוס אשר מסיע תלמידים לטיול בפארק תמנע, בחמסין אדיר, והוא רוצה לשבת באוטובוס ממוזג כאשר הוא ממתין להם.

אתי בנדלר: אם אין לך את ו' החיבור באמצע, אזי מותר לו רק עשר דקות, גם בתמנע.

אתי בנדלר: אני חושבת שצריך לכתוב: או במקומות, כדי להבהיר שמדובר כאן על שתי נסיבות שונות.

בני רובין: יכול להיות שאת צודקת, אבל אז זה משנה את הסעיף.

אברהם פורז: איך אוכפים תקנה כזאת?

אברהם פורז: אם הנהג יאמר שהוא ממלא אוויר במערכת הפנאומטית?

אברהם פורז: אני בהחלט מבין את הבעיה, אבל אני לא מבין את הפתרון.

חוה בן-ארי: הכוונה בעצם לכך שאם יש חמישה אוטובוסים במקום מאוכלס ובמשך חצי שעה מדליקים את הרכב עם המזגן, זה פוגע באיכות החיים שם.

חוה בן-ארי: אנחנו יודעים מה פולט עשן הדיזל, שמרעיל את כל הסביבה.

חוה בן-ארי: יש בהחלט דרך לאכוף את זה והמשטרה יכולה לומר איך היא עושה את זה.

סנ”צ שולמית שמעון: בדרך כלל זה נובע מתלונת אזרח.

אברהם פורז: איך אתם מתמודדים אם הנהג יטען שהוא ממלא אוויר במערכת הפנאומטית.

נמרוד ספיבק: מילוי האוויר הוא עד שבע דקות, וזה הרבה זמן.

נמרוד ספיבק: לא כדאי להגביל את זה בזמן, כי אם יש תקלה וזה לוקח עשר דקות, אז האוטובוס כבר לא יכול לזוז.

אברהם פורז: תמיד הנהג יוכל לומר שהוא עדיין ממלא לחץ אוויר.

חוה בן-ארי: הכוונה היא להתחיל להתמודד עם זה.

חוה בן-ארי: לדעתי המשטרה תתחיל יחד עם המשרד לאיכות הסביבה לבדוק את זה.

חוה בן-ארי: היום אין כלום ובזה אנחנו מתחילים במשהו.

חוה בן-ארי: יכול להיות שיהיו לנו אחר כך תקלות, אבל אפשר יהיה לתקן אחר כך.

חוה בן-ארי: אנחנו מחכים לתקנה הזאת כבר שנתיים, לכן אני מבקשת להעביר את זה ובעוד שנה נתקדם בדברים יותר מחמירים.

אברהם פורז: אני חושב שאת תקנת משנה (א) נחיל על שטחים עירוניים מאוכלסים, ומחוץ לעיר לא איכפת לי שהאוטובוס ישאיר את המנוע דולק עם מזגן.

אברהם פורז: נניח שבטיול מסוים החליטו כמה קשישים לא לרדת והם נשארים באוטובוס ורוצים מיזוג אוויר, מה רע בזה?

אהרון סרי: בחניון במצדה למשל יש 30-40 אוטובוסים פועלים בחניון, כי הנהגים רוצים לשבת בהם לרווחתם, ובינתיים גורמים לזיהום אוויר.

אברהם פורז: אתה רוצה שנהג כזה יישב בחום של 40 מעלות במשך שעות בלי מזגן?

אהרון סרי: יש שם חדר ממוזג והם יכולים לשבת בו.

אהרון סרי: אני לא חושב שסביר שנהג כזה יישב באוטובוס פועל במשך שעה וחצי ויותר עד שהנוסעים שלו חוזרים חזרה.

מוטי פלדמן: מה יעשה נהג כזה שנוסע בכביש הערבה, הוא עייף ורוצה לנוח, אבל הוא לא יכול לישון בלי מזגן?

חוה בן-ארי: אז כתוב שהוא ישים את זה במקום שאינו מאוכלס.

שבתאי ויצמן: אנחנו מתייחסים לנושא של חנייה, שזה העלאה והורדת נוסעים, פריקה וטעינה.

שבתאי ויצמן: מה קורה כאשר רכב מתקלקל ולצורך התיקון אני נאלץ להפעיל אותו כדי לבצע את התיקון?

אברהם פורז: אנחנו מאשרים את תקנת משנה (ב) עם הוספת המילה "או".

אברהם פורז: אני חושב שבמונחי עלות תועלת זה לא נורא אם בשטח בלתי מאוכלס, בחום של 40 מעלות, הנהג הזה, כדי לא להיות אחר כך הרוס מהחום ושיעשה תאונה קטלנית, יוכל להפעיל את מנוע האוטובוס.

אברהם פורז: אומנם לא יהיה זיהום אוויר, אבל הם יבלו בבית העלמין.

אברהם פורז: לפיכך בשטח לא בנוי, לא נורא אם האוטובוס יעמוד עם מנוע דולק.

בני רובין: אם מכניסים את המילה "או" זה אומר שגם במקומות שאינם שטחים בנויים מותר להפעיל את האוטובוס למשך עשר דקות.

אברהם פורז: החלטה: תקנה 9 אושרה עם הוספת המילה "או" בתקנת משנה (ב), לאחר המילים: "לפני העלאת הנוסעים לאוטובוס".

אברהם פורז: אני מודה לכל המשתתפים, הישיבה נעולה.

אברהם פורז: - - - - - - - -