ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 66, 2000-01-24 10:30

אברהם פורז: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

אברהם פורז: אנחנו דנים היום בנושא פיתוח הגליל והנגב.

אברהם פורז: אני אומר כמה מילות הקדמה.

אברהם פורז: לפי מיטב ידיעתי שר התעשיה והמסחר רן כהן אמור להגיע לכאן.

אברהם פורז: אנחנו ניתן לו להיות הפותח.

אברהם פורז: אנחנו בוועדת הכלכלה עוסקים בהמון נושאי מיקרו.

אברהם פורז: אנחנו עוסקים בתקנות כאלה ואחרות, מיכסות ביצים, תקנות תעבורה ותקנות דואר.

אברהם פורז: אני חושב שמידי פעם אנחנו צריכים לקיים דיון גם בנושאים של מקרו ולראות את הדברים בצורה היותר רחבה.

אברהם פורז: לא צריך להיות תושב הגליל או הנגב כדי להבין את החשיבות של פיתוח הגליל והנגב.

אברהם פורז: כמי שמתגורר בתל-אביב, בגוש דן, אני רוצה לומר לכם שלתושבי גוש דן ולאיזורים של מרכז הארץ גם יש אינטרס ברור שלא הכל יתרכז במקומות האלה.

אברהם פורז: גם במרכז הארץ אי אפשר יהיה לחיות אם הכל יתרכז במרכז.

אברהם פורז: זאת אומרת, יש פה אינטרס כפול.

אברהם פורז: יש פה אינטרס גם מבחינה לאומית, שהגליל והנגב יתפתחו, וגם אינטרס של מרכז הארץ, שלא תהיה צפיפות בלתי נסבלת, מחנק ופקקים.

אברהם פורז: איך אנחנו יוצרים את התשתית לדברים האלה?

אברהם פורז: זה מטרת הדיון.

אברהם פורז: אני לא רואה בדיון היום סוף פסוק.

אברהם פורז: היום זה תחילה של דיונים בעניין הזה.

אברהם פורז: המטרה שלנו היא לעודד את משרדי הממשלה, או ללחוץ על משרדי הממשלה, לעשות פעולות הנדרשות כדי שהדברים האלה יגיעו לכלל מימוש.

אברהם פורז: הייתי מציע, מר סטף ורטהיימר, שאתה תהיה ראשון הדוברים.

אברהם פורז: או שאתה רוצה להמתין לשר?

אברהם פורז: השר ביקש להופיע לדיון.

אברהם פורז: אני לא יודע בדיוק מה הוא הולך לומר.

יצחק בריק: אני אלוף במילואים.

יצחק בריק: מזה שנה אני עוזר למר סטף ורטהיימר בחזון של פיתוח תעשיות, יזמות חדשה ופיתוח הגליל.

יצחק בריק: אני גם מייצג את ראשי הערים והמועצות בגליל בתחום פיתוח הגליל.

יצחק בריק: אני אציג היום את בעיית הגליל וגם כיוונים לפתרונות, בקצרה.

יצחק בריק: אפתח ואומר שאם לא ייעשה מעשה בשנים הקרובות לגבי פיתוח הגליל הרי שהמצב יהיה בלתי הפיך תוך מספר שנים.

יצחק בריק: זאת אומרת, לא תהיה דרך חזרה.

יצחק בריק: אסביר למה אני מתכוון.

יצחק בריק: לדעתי יש פער שהולך ומתרחב בין הישוב היהודי והישוב הערבי, שיש לצמצם אותו לטובת שתי האוכלוסיות, היהודית והערבית, בגליל.

יצחק בריק: כבר היום קיימת בגליל הגירה שלילית.

יצחק בריק: בשנות ה-90 היתה עליה רוסית שהגיעה לכרמיאל, נצרת וערים נוספות והצילה את הערים הללו.

יצחק בריק: היא הקפיצה אותן מ-20,000 תושבים ל-40,000 תושבים.

יצחק בריק: התהליך הזה נעצר בשנים 95-96.

יצחק בריק: אנחנו נמצאים היום במצב שאין כניסות חדשות לערים הגדולות ולישובים אבל יש יציאות.

יצחק בריק: קרי, התחילה הגירה שלילית.

יצחק בריק: תיראו על המפה, הכתם הירוק הזה, שהוא בעצם מגבול הלבנון ועד הגלבוע, מרכז הגליל, כולל היום מבחינה דמוגרפית 30% יהודים, 70% ערבים.

יצחק בריק: מקו שפרעם וצפונה - 20% יהודים ו-80% ערבים.

יצחק בריק: אם תהליך ההגירה השלילית ימשך - - -

אברהם פורז: כשאתה אומר "מקו שפרעם וצפונה" - זה לא כולל את החוף.

יצחק בריק: לא כולל את החוף.

יצחק בריק: אני מדבר על הכתם הירוק.

יצחק בריק: זה כולל את מעלות, כרמיאל, נצרת, עפולה וכל הישובים במרכז הגליל.

יצחק בריק: היום מקו שפרעם צפונה יש 20% יהודים ו-80% ערבים.

יצחק בריק: תוך 10 שנים מהיום, אם תהליך ההגירה השלילית ימשך, אם תימשך יציאה של אנשים מתוך הערים הללו, דבר שהתחיל כבר, בלי כניסה של אנשים אחרים, הרי שאנחנו נגיע ל-10%-15% יהודים במרחב הזה, דבר שלדעתי יגרום לכשל כולל בגליל, לא רק לגבי האוכלוסיה היהודית אלא גם לגבי האוכלוסיה הערבית.

יצחק בריק: כלומר, פיתוח הגליל ייעצר וזה יפגע גם באוכלוסיה הערבית וגם באוכלוסיה היהודית.

יצחק בריק: בעיה מרכזית שאני מזהה בשטח היום מבחינת האוכלוסין זה תעסוקה.

יצחק בריק: אנחנו נמצאים במצב שבישובים המפותחים ביותר, בגוש משגב, כפר ורדים, הדור הצעיר לא מוצא אתגר, אין לו תעסוקה והוא מצביע ברגליים, לא חוזר הביתה.

יצחק בריק: כלומר, אנחנו נמצאים במצב שתוך מספר לא ארוך של שנים הישובים המפותחים האלה יהפכו למושב זקנים, ללא דור המשך אם לא נמצא את הדרך למקורות תעסוקה, לאתגר לדור הצעיר, לבנים שנולדו שם או שהגיעו עם הוריהם שבאו להתיישב במקומות האלה.

יצחק בריק: אם זאת הבעיה, של גליל שהולך ומידלדל, בעיה של מקורות תעסוקה, של פער דמוגרפי שהולך וגדל, שהוא מזיק גם ליהודים וגם לערבים, הרי כשאתה בודק מה עושה מדינת ישראל לטובת העניין הזה, הייתי אומר - לא רק שהיא איננה עושה מספיק.

יצחק בריק: יש במקרים מסויימים אפילו בלימה של התפתחות.

יצחק בריק: אני מדבר עכשיו על תמ"א 35.

יצחק בריק: תמ"א 35 היא תוכנית המיתאר הארצית שמתגלגלת לה מספר שנים והגיעה כבר לדיונים במועצה הארצית לקראת אישור בממשלה.

יצחק בריק: לא רק שתוכנית המיתאר הארצית הזאת איננה נותנת פתרון לגליל ולנגב - אני מרשה לעצמי גם להגיד נגב כי אני מכיר את הבעיה של הנגב - אלא היא אף בולמת את ההתפתחות של הגליל והנגב.

יצחק בריק: אני מדבר עכשיו על הגליל.

יצחק בריק: אני מניח שנציגי הנגב ידברו על הנגב.

יצחק בריק: מה הן הבעיות העיקריות של תוכנית המיתאר הארצית?

יצחק בריק: תוכנית המיתאר הארצית מתכננת עיר חדשה בישראל.

יצחק בריק: אני נדהם כל פעם מכך שהשרים איתם נפגשתי - ונפגשתי כמעט עם כל השרים - לא מכירים שיש כזאת תוכנית לעיר חדשה בישראל שתיקרא "מלכת הקריות".

יצחק בריק: העיר הזאת אמורה לקום בקריות, עם סדר גודל של 70,000-80,000 יחידות דיור ולקלוט עוד 250,000 אנשים.

יצחק בריק: מדינת ישראל שחסרה במשאבים לא יכולה להרשות לעצמה להשקיע כאלה משאבים פעמיים, גם ב"מלכת הקריות", שהוא אחד המקומות הצפופים בארץ, וגם במרכז הגליל, בכרמיאל, נצרת ועפולה.

יצחק בריק: מי שייבנה עיר חדשה ב"מלכת הקריות", במרכז הכי צפוף בארץ, בעצם מטיל גזר דין מוות על הגליל.

יצחק בריק: זה שאיבת אנשים ומשאבים מהאיזור הזה, שבו צריך לפתח, לתוך האיזור שבמילא מפותח והוא אחד הצפופים בארץ.

יצחק בריק: לא רק תיווצר פגיעה אקולוגית באיזור הזה של "מלכת הקריות" ובקריות אלא זה גם שאיבה של האוכלוסיה מתוך הגליל.

יצחק בריק: אנשי המרכז במקום לבוא לגליל יבואו ל"מלכת הקריות".

אברהם פורז: "מלכת הקריות" צריכה להיות רשות מוניציפלית נפרדת או שזה הרחבה של הקריות?

יצחק בריק: אני מבין שזה מתוכנן כרשות.

יצחק בריק: אני לא רוצה להתחייב.

יצחק בריק: זה מתוכנן כעיר שעומדת בפני עצמה.

יצחק בריק: איך זה יתחבר לקריות, אינני יודע.

יצחק בריק: זאת לדעתי נקודה מאוד מרכזית, שהיא בעייתית בצורה בלתי רגילה.

יצחק בריק: מבדיקותי את הדברים התברר שהשיקולים הם שיקולים נדל"ניים, של זמינות קרקע.

יצחק בריק: לא מעוף ולא מדיניות.

יצחק בריק: מפה אני רוצה להגיע למדיניות הממשלה לגבי תמ"א 35.

יצחק בריק: בעצם תוכנית המיתאר הארצית הזאת נולדה ללא מדיניות ממשלה.

יצחק בריק: נכון שיש מתכנן שזכה במיכרז ושהמועצה הארצית מלווה אותו.

יצחק בריק: רוב חברי המועצה הזאת לא תמיד באים לכל הדיונים.

יצחק בריק: חלקם מגיעים וחלקם לא מגיעים.

יצחק בריק: בעיקר האינטרסנטים לעניין מגיעים אך אלה שיש להם פחות זמן לא מגיעים.

יצחק בריק: אין מדיניות של הממשלה.

יצחק בריק: הנציגים של השרים לא מביאים את מדיניות השרים, כך שצומחת לה תוכנית מיתאר ארצית, שהולכת לתכנן את מדינת ישראל למאה השנים הבאות - אני אומר מאה כי אי אפשר להחזיר לאחור את כל מה שייעשה - ללא השפעת הממשלה בפועל על איך שמדינת ישראל תיראה.

יצחק בריק: אחת הדרישות העיקריות שלנו: לעצור את התוכנית הזאת עד שהממשלה תלמד אותה, עד שהכנסת תלמד אותה, תשפיע עליה במדיניות ואחרי זה תתוקן התוכנית על-פי המדיניות, גם לגבי הנגב וגם לגבי הגליל.

יצחק בריק: בעיות נוספות שהתוכנית הזאת מעלה לנו: תוכנית המיתאר הארצית כמעט וצילמה מצב קיים.

יצחק בריק: היא לא הקצתה שטחים מספיקים להגדלת הערים הגדולות, כמו עפולה, כרמיאל, נצרת, מעלות וערים אחרות במרחב.

יצחק בריק: אנחנו נמצאים היום בסדר גודל של 40,000 אנשים בערים האלה ואנחנו רוצים להגיע תוך 20 שנה ל-160,000, למאסה קריטית.

יצחק בריק: אין יכולת להגיע, אין שטחים, בשל טיעונים של משאבי טבע וכדומה.

יצחק בריק: הכל מהבחינה הזאת כשר, אבל אין הגדלה, יש הקצאת שטחים לא מספקת.

אברהם פורז: אתה אומר שלפי תוכנית המיתאר הארצית שמוכנת כעת הערים הללו לא גדלות?

יצחק בריק: לא יוכלו לגדול.

יצחק בריק: הן תוכלנה לגדול בעוד 20,000-30,000, לכל היותר יגיעו ל-80,000 תושבים, אך לא יוכלו להגיע ל-160,000, אלא אם כן יגורו בקומה ה-12.

יצחק בריק: אני לא מכיר יהודי שיגיע ממרכז הארץ לקומה 12 בכרמיאל.

יצחק בריק: יגידו לך מתכנני תמ"א 35: אין בעיה, שייבנו לגובה.

יצחק בריק: עם הצפיפות הזאת לא תביאו אנשים לגליל.

אברהם פורז: אז יהיו רק בתים צמודי קרקע?

יצחק בריק: לא רק צמודי קרקע אבל בסבירות ובצפיפות טובה יותר מאשר במרכז הארץ, כלומר פחות צפיפות, כמו לאוכלוסיה האחרת שנמצאת באיזור, אפילו פחות מזה.

יצחק בריק: מכיוון שכמעט לא קיימת הקצאת שטחים בצורה שיכולה להביא עוד 100,000 אנשים הרי שאין יכולת לפתח, גם אם אנשים ירצו לבוא.

יצחק בריק: אנחנו עוד נדבר על השאלה איך מביאים את האנשים, זה עדיין לא מביא אותם, אבל לפחות את זה תמ"א 35 צריכה לעשות.

יצחק בריק: בנוסף לכך, תמ"א 35 לא מאפשרת לחלק גדול מהישובים הקטנים לגדול לסדר גודל של 500 יחידות דיור, שלדעתי זה מאסה קריטית לישוב.

יצחק בריק: ישוב של 100-120 יחידות דיור זה ישוב שאין לו מאסה קריטית.

יצחק בריק: תמ"א 35 לא מאפשרת הקמת ישובים חדשים.

יצחק בריק: תמ"א 35 לא נותנת את העדיפות הראויה לתשתיות בגליל.

יצחק בריק: אם זה מנחתים, כבישים וכל מה שקשור.

יצחק בריק: כלומר, במילים אחרות, תמ"א 35 איננה מאפשרת לדעתנו את פיתוח הגליל ומביאה בסופו של דבר לקבעון ונסיגה, כפי שהצגתי בתחילת דברי.

יצחק בריק: אמרתי את הבעיה המרכזית ועכשיו אני רוצה להגיד מה צריך לעשות.

יצחק בריק: אני חושב שהממשלה צריכה לקבוע קווי מדינית ברורים לגבי איך הוא רואה את מדינת ישראל מתפתחת מבחינת פיזור אוכלוסין, תשתיות של כבישים ורכבות, מנחתים, תעסוקה, תעשיות, חינוך וכן הלאה.

יצחק בריק: בשביל זה יש ממשלה.

יצחק בריק: כוחות השוק יוכלו להסתדר בלעדיה.

יצחק בריק: גוש דן הסתדר בלי הממשלה אך הגליל והנגב כנראה צריכים כרגע את הממשלה.

יצחק בריק: אבל אם הממשלה לא משדרת מדיניות, לא מייצרת מדיניות, וגדלה כאן תוכנית כמו תמ"א 35 ללא מדיניות, הרי כל הבעיות שאמרתי שרירות וקיימות.

יצחק בריק: מה צריך לעשות?

יצחק בריק: המדיניות הזאת של הממשלה צריכה לבטל את "מלכת הקריות", כי זה הרסני לגליל; המדיניות של הממשלה צריכה להחליט על הקצאת שטחים נוספים לערים הגדולות, על מנת שיוכלו להביא עוד מאות אלפי אנשים לגליל; המדיניות של הממשלה צריכה לאפשר הגדלת ישובים קטנים ובניית ישובים חדשים; מדיניות הממשלה צריכה לתת העדפה לתשתיות בגליל ובנגב, לפני שהכל יישאב בתוך החור השחור הגדול הזה של גוש דן.

יצחק בריק: לזה צריך את הממשלה.

יצחק בריק: זה לגבי המדיניות באשר לתמ"א 35.

יצחק בריק: מדיניות הממשלה בנושאים נוספים, כמו מתן עדיפות לאומית לפיתוח איזורי תעשיה בגליל, אני מתכוון לאיזורי פיתוח א', אשר ייצרו מקורות תעסוקה: גם אם תמ"א 35 תיתן את כל התשובות, עדיין אנשים לא יגיעו רק בגלל שיש שטח.

יצחק בריק: אנשים יגיעו אם יש חינוך טוב, אם יש איפה לגור ואם יש תעסוקה.

יצחק בריק: לכן אני חושב שמדיניות הממשלה צריכה לתת איזור עדיפות א' בנושא פיתוח תשתיות תעסוקתיות: תעשיה, הרחבת תעשיה ואיזורי תעשיה נוספים.

יצחק בריק: תמ"א 35 מאוד מגבילה גם בבניית איזורי תעשיה נוספים.

יצחק בריק: מדיניות הממשלה צריכה לאפשר להביא חינוך, כלומר איזור עדיפות א' בנושא החינוך.

יצחק בריק: כנ"ל בנושא הדיור ובנושא הרווחה.

יצחק בריק: כל זה תחת הגג של משרדי הממשלה.

אברהם פורז: איזה איזור אתה חושב שלא נהנה היום וצריך להנות?

יצחק בריק: היום בגליל האיזור שנהנה, ובצדק, זה הרצועה של 9 קילומטרים ליד הגדר.

יצחק בריק: שם יש איזור פיתוח א' והכל.

יצחק בריק: מהאיזור של ה-9 קילומטרים ודרומה יש כאן כבלים שונים ומשונים, שחלק כן וחלק לא.

יצחק בריק: לב הבעיה זה האיזור הירוק.

יצחק בריק: דרך אגב, אחר כך זה גם משדר לצדדים.

יצחק בריק: כלומר אם פה תהיה בעיה מאוד אקוטית, תוך מספר שנים זה יקרין על מישור החוף וגם על בקעת הירדן.

יצחק בריק: לכן במרחב הזה, אני לא נכנס כרגע בדיוק האם זה הגבול הסופי או שאפשר להרחיב אותו, יש מקום לאיזורי פיתוח א' בתחום של התעשיות, החינוך והרווחה.

יצחק בריק: כך צריך להיות מוגדר במפת העדיפות הלאומית, שעכשיו מנכ"ל משרד ראש הממשלה דן עליה עם המנכ"לים של המשרדים.

יצחק בריק: אנחנו מדברים על עדיפות לאומית במרחב הזה, בכל התחומים שדיברתי עליהם: דיור, חינוך, תיעוש ורווחה.

יצחק בריק: אני חושב שצריך לבדוק את נושא המיסוי.

יצחק בריק: אם אנחנו באמת רוצים למשוך אנשים מהמרכז לגליל אז צריך לעשות גם הנחה במיסוי, כמו שעושים גם באיזורים אחרים.

יצחק בריק: כלומר, תהליך שיש בו מדיניות כוללת של ממשלה, שקובעת סדר עדיפות לאומי, שבעצם משפיעה על איך מדינת ישראל מתפתחת ולא נותנת לדברים לקרות מעצמם.

יצחק בריק: כוחות השוק לא מביאים את האנשים לגליל ולנגב.

יצחק בריק: כוחות השוק מביאים את האנשים לגוש דן.

יצחק בריק: כשאני מדבר עם מינהל מקרקעי ישראל הם אומרים לי שהם לא מייצרים מדיניות אלא הם מוכרים על-פי ביקושים.

יצחק בריק: אם ב"מלכת הקריות" יש ביקושים לקרקעות, אז שם קמה עיר חדשה.

יצחק בריק: האם מדינת ישראל יכולה להרשות לעצמה כזאת גישה?

יצחק בריק: על זה בדיוק אנחנו מדברים.

יצחק בריק: כל מה שאני אומר הוא לטובת שתי האוכלוסיות: היהודית והערבית.

יצחק בריק: אני חושב שהשוואת התנאים בין האוכלוסיה היהודית ואוכלוסיה הערבית היא הכרח, לטובת האוכלוסיה הערבית ולטובת האוכלוסיה היהודית.

יצחק בריק: הפיתוח הוא לשתי האוכלוסיות גם יחד.

יצחק בריק: הפיתוח בגליל יביא ברכה גם ליהודים וגם לערבים, למצב דמוגרפי נכון יותר לדעתי, לפיזור אוכלוסיה נכון יותר במדינת ישראל ולכך שאנחנו לא נתעורר בעוד 5 שנים ונגיד שזה מאוחר מדי.

יצחק בריק: עד כאן.

יצחק בריק: תודה רבה.

זאב ורטהיימר: זאת ישיבה מאוד חשובה שמסכמת 20 שנה מאז שאני ישבתי בכיסא הזה במשך 4 שנים וניסיתי להסביר לכנסת שהגליל והנגב הם הקובעים.

זאב ורטהיימר: כפי שאתם יודעים, לא הצלחתי במיוחד.

זאב ורטהיימר: רבים הלכו כמו שהלכו, הכסף הלך לכל מקום אחר פרט לגליל או לנגב, בלי להיכנס לפרטים.

זאב ורטהיימר: הגדר הטובה הפכה ל-9.5 קילומטרים, שלתקופה מסויימת היתה גם כן תשובה לנושא הבטחון, ובאמצע שכחו לבנות את הגליל.

זאב ורטהיימר: כאשר יצרתי את כפר ורדים ואת תפן נוצרה עובדה חדשה בגליל שאומרת:

זאב ורטהיימר: אפשר להביא למקום מסויים 10,000 איש, בצורה כזאת או אחרת, אפשר ליצור מיליארד דולר יצוא ואפשר ליצור אווירה חיובית שמביאה אנשים גם ממרכז הארץ ומחוץ-לארץ.

זאב ורטהיימר: וזה למרות כל האוייבים שלי באיזור, שטפטפו, גם בכנסת, רעל מתמיד ושאלו מה אני רוצה.

זאב ורטהיימר: בסך הכל אני לא רוצה שום דבר.

זאב ורטהיימר: אני רוצה לבנות את הגליל.

זאב ורטהיימר: בינתיים העובדות מוכיחות את עצמן.

זאב ורטהיימר: היום אני יושב פעם שניה בוועדה הזאת, אני שמח מאוד שהזמנתם אותי, ואנו מתבלטים בעצם איך לבנות את הגליל ואת הנגב.

זאב ורטהיימר: הדברים הולכים ביחד.

זאב ורטהיימר: אלה שני האיזורים הפתוחים, שני איזורים שנשכחו.

זאב ורטהיימר: מי שנוסע בכבישים רואה שמזה 40 שנה לא קרה שום דבר שם, הכל ריק.

זאב ורטהיימר: היחידים שמסתובבים זה "הירוקים", שרודפים את היתושים ולא את בני האדם שם.

זאב ורטהיימר: האחרים לא באו לידי ביטוי.

זאב ורטהיימר: בעיית הבטחון כביכול היא דומיננטית.

זאב ורטהיימר: אפשר על-יד בעיות הבטחון ועל-יד כל הבעיות של עיירות הפיתוח לבנות ישראל טובה ויפה, ביחד עם כולם.

זאב ורטהיימר: היה לנו מזל שהכפרים הערבים והדרוזים על ידנו שיתפו פעולה ועבדו יפה איתנו.

זאב ורטהיימר: לכן במקום ליצור קונפליקטים על מים וזיתים נוצרו קונפליקטים לגבי מי מתקבל לבית-ספר מקצועי ואיך כולם יחד מקדמים את הסיפור הזה.

זאב ורטהיימר: יש פה צוות שעובד על-ידי.

זאב ורטהיימר: מר יצחק בריק, שהכרתם מההצגה עכשיו, ומר אברהם אשרי, שיש לי מזל גדול שהוא הסכים לעבוד על הרעיון הזה.

זאב ורטהיימר: שלושתנו כצוות מנסים עכשיו לקדם את הרעיון של הפיכת הגליל למקום מתחרה למרכז הארץ.

זאב ורטהיימר: לשכנע את הממשלה שתל-אביב וירושלים זה לא הפתרון של מדינת ישראל - זה חלק מבעיה אחרת, אולי לתיירים זה טוב, בוודאי שמאוד מעניין לראות בירושלים את ההבדל בין שלוש הדתות, אבל בזה הם לא יבנו את הארץ.

זאב ורטהיימר: יבנו את הארץ אם אנשים יסכימו לחיות שם, לעבוד שם ולהצליח שם.

זאב ורטהיימר: העסק בסוף מתרכז, כמו שמר בריק אמר נכון, במפה החדשה, שאולי תהיה בצורה כזאת או בצורה אחרת.

זאב ורטהיימר: שיורידו את הדגש מה-9 קילומטרים ויעשו מפה חדשה, שהיא לא תהיה בטחונית אלא היא תהיה כלכלית, להצלחה על-ידי תעשיה לכלל האוכלוסיה שגרה שם.

זאב ורטהיימר: האנשים שאני מרגיש שלא נוח איתם זה מינהל מקרקעי ישראל.

זאב ורטהיימר: היום, פעם זה היה יותר טוב.

זאב ורטהיימר: כמו שאמר מר בריק, הם מתעסקים בנדל"ן.

זאב ורטהיימר: מבחינה כספית למרכז ההשקעות יש מפה לא נכונה.

זאב ורטהיימר: אני מקווה שתהיה מפה אחרת, שתעדיף באופן ברור את האיזורים שרוצים שאנשים יבואו אליהם.

זאב ורטהיימר: שפעם אחת יורידו את מחיר הקרקעות ופעם אחת יתנו עדיפות, לא לפי בטחון אלא לפי איפה שרוצים ליישב אנשים וליצור מקומות עבודה.

זאב ורטהיימר: בסך הכל נוצרו בפעילות שאני התעסקתי בה 5,000 מקומות עבודה - זה מיליארד דולר.

זאב ורטהיימר: לדעתי המודל הזה הוא המודל הנכון.

זאב ורטהיימר: גם בעומר שבנגב עשו קצת מזה.

זאב ורטהיימר: צריכים פשוט להשליש את המודל, לעשות בעוד מקומות אותו דבר.

זאב ורטהיימר: אולי בצורה אחרת, יותר קרוב לגבול, פחות קרוב לגבול, אבל באיזורים האלה החדשים שחייבים ליישב אותם.

זאב ורטהיימר: היום ההתיישבות היא לא חקלאית והיא גם לא רק מקום מגורים לאנשים חדשים, עולים חדשים, שזה נורא חשב אבל הם ישארו פה רק אם הם יצליחו, אם יהיו להם מקומות עבודה.

זאב ורטהיימר: כאשר אין מים אז אינך יכול לעסוק בחקלאות וזאת בעיה.

זאב ורטהיימר: בנגב בצורה זו או אחרת קיימות אותן בעיות.

זאב ורטהיימר: אולי בגליל זה קצת יותר חריף היום אבל בסך הכל יש אותן בעיות.

זאב ורטהיימר: חשוב שמיליון התושבים הבאים שיישבו בשני המקומות האלה לא יצטרכו להקים אוהלים על-יד הכנסת בשביל לקדם את העניינים.

זאב ורטהיימר: חשוב שהדברים יהיו חלק מהכנסת, שהממשלה תקבל את זה כאתגר שלה.

זאב ורטהיימר: עד היום הממשלה לא קיבלה את זה כאתגר שלה.

זאב ורטהיימר: הממשלה אומרת שהיא מבינה את זה כבר 50 שנים אך היא נדחפה תמיד למפה אחרת ולסדר עדיפות אחר.

זאב ורטהיימר: אני מקווה שכתוצאה ממה שאנחנו עושים היום הממשלה תקבל יותר ויותר שהבעיה היא אומנם בטחון, שלום, הגולן, יש"ע וירושלים, הכל חשוב אבל בסוף נשארים שני המקומות העיקריים, שהם שלנו כבר 50 שנים ואנחנו לא עושים כלום בשביל לממש אותם.

זאב ורטהיימר: אז בואו נממש את הדבר הזה.

זאב ורטהיימר: שכל אחד בדרכו שלו יחשוב איך הוא יכול לתרום לזה.

זאב ורטהיימר: זה הפעם לא לרעת אף אחד, זה לא בעיה פוליטית.

זאב ורטהיימר: רק טוב ליישב את הגליל ואת הנגב ולתת לאנשים שם להצליח, כדי להיות חלק מהעולם.

זאב ורטהיימר: חברת "נוקיה" שינתה את פינלנד.

זאב ורטהיימר: אני חולם שתעשיות שונות בגליל ובנגב, לא רק חברה אחת, ישנו את ישראל מפני שפתאום הם יצליחו.

זאב ורטהיימר: הם לא יצליחו על-ידי זה שיקימו חברת תוכנה ואחר-כך יישבו באמריקה.

זאב ורטהיימר: שיישבו בגליל ובנגב וייבנו אותן, ואז נפתור את כל הצרות שלנו ונוכל גם לזרום עם הידע שלנו מעבר לגבול ולעזור לשכנים שלנו להתפתח.

זאב ורטהיימר: אם הם יתפתחו, העוינות תרד, כי ברגע שיש אינטרסים משותפים של שני הצדדים הדברים זורמים ולא תמיד מנוגדים.

אברהם פורז: רשות הדיבור למר מאיר סהר, מנכ"ל הרשות לפיתוח הנגב.

אברהם פורז: אתן לך כמה דקות לדבר על בעיות הנגב.

אברהם פורז: אחרי זה נשמע את שר התעשיה והמסחר.

מאיר סהר: הבעיות של הנגב הן דומות למדי לבעיות שהציגו כאן לגבי הגליל.

מאיר סהר: ברשות לפיתוח הנגב שקדנו בחודשים האחרונים על הכנת תוכנית חומש, שאותה אנחנו מגישים לכל משרדי הממשלה, וכמובן גם לכנסת ולכל הוועדות בכנסת.

מאיר סהר: התוכנית הזאת מדברת בעיקר על פיתוח של תשתיות.

מאיר סהר: אנחנו חושבים שפיתוח של תשתיות, גם ברמות הפיזיות וגם ברמות החברתיות, זה מה שיפתור את חלק הארי של בעיות הנגב.

מאיר סהר: אם תסתכלו על התוכנית, ברמה של התשתיות יש לנו פירוט של הכבישים, הרכבות וכמובן התעופה.

מאיר סהר: לגבי נושא הכבישים: יכול להיות שיתייחסו לזה הנציגים של מע"צ בשלב יותר מאוחר.

מאיר סהר: הייתי רוצה להתייחס לקטע של התעופה, לגבי שדה התעופה נבטים.

מאיר סהר: אנחנו ברשות מנסים מזה שנים רבות להביא לכך ששדה תעופה נבטים יהיה שדה התעופה הרשמי הבינלאומי.

מאיר סהר: הדבר לצערנו הרב לא מתאפשר, גם בגלל בעיות מסויימות של משרד הבטחון, שאנחנו הרבה לא יודעים עליהן.

מאיר סהר: היינו רוצים שסוף סוף הממשלה - - -

אברהם פורז: נדמה לי שזה עוד לא הוכרע.

אברהם פורז: מדברים עדיין על נמל תעופה בזיקים?

ויצמן שירי: לא.

ויצמן שירי: שדה התעופה יהיה בנבטים, לא בזיקים.

ויצמן שירי: ראש הממשלה הבטיח שזה יהיה בנבטים.

מאיר סהר: לפעמים זה מאוד תלוי איזה ממשלה ישנה.

מאיר סהר: אנחנו נלחמנו הרבה בממשלה הקודמת מול שר התחבורה שדיבר על זיקים.

מאיר סהר: היום יש ממשלה שהיא ממשלה האוהדת את הנגב.

מאיר סהר: מבחינתנו השדה המתאים הוא שדה תעופה בנבטים.

מאיר סהר: כמובן שעל השדה הזה ישנן פעולות משלימות, גם של תעשיה.

מאיר סהר: אחת מהן היא פעולה שמקדם משרד התעשיה והמסחר ביוזמת השר.

מאיר סהר: היינו בישיבה אצל שר התעשיה והמסחר לפני כחודש.

מאיר סהר: יש כוונה להקים מפעל גדול של "נגב תעופה".

מאיר סהר: השר בוודאי ירחיב על כך.

מאיר סהר: ליד שדה התעופה נבטים ישנו פרוייקט האיל"ח (איזורים לסחר חופשי).

מאיר סהר: על זה אני מניח שגברת דפנה ברק, מנכ"לית האיל"ח, תפרט.

אברהם פורז: יש עוד מי שמאמין בזה ותולה בזה תקוות?

דפנה ברק: אני מאמינה בזה.

אברהם פורז: את מתפרנסת מזה.

אברהם פורז: זה מתאים לעולם שלישי.

ויצמן שירי: בנושא האיל"ח, גברת דפנה ברק, כנראה שאת לא מעודכנת.

ויצמן שירי: לא ייצא מזה שום דבר.

ויצמן שירי: הקימו ועדה והתוצאות הן קשות מאוד.

מאיר סהר: בצד זה כל תעשיית ההיי-טק של סטף ורטהיימר וגם קריית המדע שמוקמת היום בשיתוף עם האוניברסיטה ועם עיריית באר-שבע.

מאיר סהר: אני חייב להגיד שבמירקם הגיאוגרפי הזה המקום המתאים ביותר לשדה תעופה בינלאומי שני זה נבטים.

מאיר סהר: טוב תעשה הממשלה אם תחליט בהקדם בנושא הזה.

מאיר סהר: בקטע של הרכבת:

מאיר סהר: אנחנו שמחים שסוף סוף - גם בפעולה נמרצת של חבר הכנסת ויצמן שירי - ישנה בשורה.

מאיר סהר: אנחנו מקווים שביוני 2000 הרכבת המהירה תנוע מתל-אביב לבאר-שבע.

מאיר סהר: עכשיו עובדים גם על התכנון ועל היציאה למכרז.

אברהם פורז: רכבת רגילה יש היום לבאר-שבע?

קריאה: זה נסיעה של שעה וחצי.

מאיר סהר: מתוכנן גם מסוף.

מאיר סהר: המסוף המרכזי יהיה ליד התחנה המרכזית באגד.

מאיר סהר: התוכנית היא שהרכבת תצא מעזריאלי לעזריאלי.

מאיר סהר: היא תצא מקניון עזריאלי בבאר-שבע ותגיע לקניון עזריאלי בתל-אביב, כך שמי שירצה יוכל לקנות בשני הקניונים ולחזור בלי שום בעיה.

מאיר סהר: הבעיה הנוספת עם הרכבת היא העברת מסוף המטענים, שנמצא היום בשכונה ג', בסמוך לאוניברסיטת באר-שבע.

מאיר סהר: זה כמובן יפתח את התוכנית של האוניברסיטה ואת התוכנית לפיתוח שכונת רמות בבאר-שבע עצמה.

מאיר סהר: באשר לבעיה העיקרית שאנחנו רואים בנגב, וכאן אנחנו חוזרים עליה אבל אנחנו גם רואים אותה מקרוב יום יום: רבותי, הבעיה בנגב היא בעיית הבדואים.

מאיר סהר: שום דבר לא נוכל להזיז בשנים הקרובות אם לא נפתור את בעיית הפזורה של הבדואים.

מאיר סהר: ישנם כ-60,000 בדואים בנגב.

מאיר סהר: אני חושב שהגיע הזמן שממשלת ישראל תפעל.

מאיר סהר: אמנם ישנם מהלכים שהתחילו בחודשים האחרונים.

מאיר סהר: בעקרון חייבים את כל הפזורה הבדואית להכניס למספר ישובים מוסדרים וקבועים.

מאיר סהר: אם הבעיה הזאת תיפתר זה יפתח את כל אפשרויות התכנון.

אברהם פורז: אבל זה חוזר לשאלת התעסוקה.

אברהם פורז: אם היית מציע להם תעסוקה על בסיס עירוני, היו באים.

אברהם פורז: אם אתה לא מציע להם שום דבר אז הם מתבודדים עם העדרים.

מאיר סהר: אתה הרי יודע שגם התעסוקה שלהם, במסגרת של העדרים ושל החקלאות, גם בנגב וגם באיזורים אחרים בארץ, זה לא מה שהיה פעם.

מאיר סהר: ישנם היום הרבה מאוד בדואים שעובדים בעבודות אחרות.

מאיר סהר: אבל אנחנו לא קושרים את זה עם בעיית התעסוקה שלהם כי אנחנו חושבים שהבעיה היא קודם כל להעביר אותם למסגרות של ישובי קבע, זה מה שחשוב.

אברהם פורז: זה כמו השאלה מה קודם למה.

אברהם פורז: אולי תעשה הפסקה כרגע וניתן לשר לדבר.

אברהם פורז: אחר-כך תמשיך, במידת הצורך.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני מתנצל גם על שאיחרתי וגם שאני אצטרך ללכת.

רן כהן: אני לא רוצה להמעיט מהדברים שאני חייב להציג בפני הוועדה - ואני רוצה להציג בפני הוועדה - מפני שהדיון הזה הוא דיון בעל חשיבות עצומה בעיני.

רן כהן: אני רוצה בתחילת הדברים, לפני שאני נכנס לפרטים, למעשים ולתוכניות, לומר את אשר עם ליבי.

רן כהן: אני חייב לומר שההרגשה שלי היא קודם כל שאין לנו ברירה אלא ביום יום לעסוק באסונות השוטפים, אם זה "ניו הורייזן", אם זה אופקים, אם זה מה שקרה אתמול ב"פוסידון" בקריית מלאכי, אם זה קריית שמונה ואם זה מפעלים אחרים.

רן כהן: צריך לתת פתרונות יום יום ושעה שעה למקומות הללו, משום שאין מה לעשות, זה הדבר הבוער.

רן כהן: כשאתה נפצע, הפצע מדמם ואתה חייב לתת לו את הטיפול המתאים.

רן כהן: אבל אוי ואבוי לנו - ועל זה אני הולך להגיד את הדבר הכי קשה - אם אנחנו ניגרר למצב שבו כל מה שעושים זה רק לתת אקמולים ופלסטרים לטיפול בפצעים.

רן כהן: למעשה כל העניין הוא איך לנסות ולהגיע למצב שבו נצליח לתת פתרונות בעלי משמעות מאוד מאוד רצינית, עם עוצמה ועם תקציבים.

רן כהן: בלי זה אין על מה לדבר.

רן כהן: רבותי, תאמינו לי, הייתי בנגב והייתי בגליל מאות פעמים לפני שהייתי שר, וגם אחרי שהייתי שר.

רן כהן: אני אומר לכם, יש הצלחות, יש דברים יפהפיים.

רן כהן: יש מפעלים נהדרים.

רן כהן: אך האמת היא שברמה הלאומית נכשלנו.

רן כהן: על אף כל מה שנעשה בעניין הזה, ברמה הלאומית נכשלנו.

רן כהן: כשאתה בא למרכז הארץ, בין גדרה לחדרה, או בין גדרה לחיפה, או בין רחובות לחיפה, אתה רואה מציאות של ישראל אחת.

רן כהן: כאשר אתה הולך לקצוות, צפונה ודרומה מזה, יש ישראל אחרת.

רן כהן: זה הכשלון.

רן כהן: התשובה היא בהחלט מערכתית.

רן כהן: אני מודה על האמת שאני היום מנסה בתפקידי הצנוע להגיע לאיזה אינטגרציה עם המשרדים האחרים, כמו משרד התחבורה, משרד התקשורת ומשרד התשתיות, כדי לנסות ולקבץ את כולם להבנה משותפת.

רן כהן: הרי אי אפשר שאני אקים איזורי תעשיה במקום שאליו לא מוביל כביש, ואי אפשר שיניחו קו תקשורת רב-קווי הכי משוכלל בעולם ושם לא יקום איזור תעשיה.

רן כהן: זה רק דוגמא אחת לגבי התשתיות, מים, ביוב, חשמל וכל הדברים הללו.

רן כהן: אני רוצה לומר מעט ממה שנראה לי היום כחיוני מאוד ברמה הכוללת ואחרי זה אציג נתונים.

רן כהן: אנחנו עובדים היום עם חוק מו"פ (מחקר ופיתוח) מיושן, לא מתאים, שלענייננו לא נותן שום עדיפות לנגב ולגליל.

רן כהן: בואו נאמר את האמת.

רן כהן: זה לא חוק שמסייע, לא לקו העימות, לא לפיזור אוכלוסיה ולא לשום דבר.

ויצמן שירי: מפת חוק עידוד השקעות הון הולכת להשתנות עד סוף החודש.

ויצמן שירי: נכון?

ויצמן שירי: לפי זה נגיב.

רן כהן: לגבי חוק המו"פ: עכשיו הקמתי צוות במשרד שלי, שיעבוד עם משרדים אחרים: משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר, במטרה לשנות עד סוף השנה הזאת את חוק המו"פ.

רן כהן: אחד הפרמטרים המרכזיים הוא מתן עדיפות למחקר ופיתוח באיזורי הפריפריה.

רן כהן: אם זה לא יהיה, לא ילכו לשם.

רן כהן: "עתידים" כבר תפוסה, רעננה מלאה ובהרצליה כבר אין מקום, ומקומות אחרים נמצאים היום במצב לא טוב.

רן כהן: דבר שני זה הנושא של חוק לעידוד השקעות הון.

רן כהן: זה חוק מיושן, בלה מזוקן.

רן כהן: המסלול העקיף בו, של הפטור ממס, יכול לתת הטבה למשקיע של 500% בה בשעה שההטבה למשקיע במסלול הרגיל היא 24% לכל היותר.

רן כהן: אני לא מדבר עכשיו על ניסיון לחזור בחזרה, לפחות לגבי כמה ישובים מאוד קשים, ל-38%.

רן כהן: אני מתכוון לעמוד על זה מול האוצר.

רן כהן: אבל בואו נעזוב את זה.

רן כהן: אם חוק עידוד השקעות הון לא יהיה שונה, באופן שהוא ייתן אכן עדיפות ממשית לקצוות - כאשר אחת ההגדרות הראשיות שלו זה פיזור אוכלוסיה וסיוע לפריפריות - אז החוק לא תקף, לא רציני.

רן כהן: אנחנו, כאמור, היום עובדים על הקמת צוות משותף שיעבוד על מדיניות חדשה, גם לגבי השקעות הון וגם לגבי חוק המו"פ.

רן כהן: נביא שני חוקים חדשים.

רן כהן: אני מאמין שאנחנו נניח אותם כבר ביוני-יולי 2000 על שולחן הכנסת.

רן כהן: אני מאוד מקווה שעד סוף השנה - - -

ויצמן שירי: לגבי מפת חוק עידוד השקעות הון, לפני כ-4 חודשים הארכנו את העניין בעוד 6 חודשים בוועדת הכספים.

ויצמן שירי: בעוד חודשיים או חודש וחצי כבר לא תהיה מפה.

ויצמן שירי: אתם התחייבתם.

ויצמן שירי: חוק עידוד השקעות הון זה בדיוק כמו החלק של איזורי עדיפות לאומית.

יהושע מצא: בכל זאת אלה שני נושאים שונים.

ויצמן שירי: זה לא שונה.

ויצמן שירי: הכל הולך יחד.

רן כהן: זה שונה ומשולב.

ויצמן שירי: בסופו של דבר האחד תלוי בשני.

ויצמן שירי: בעוד חודש וחצי הסיפור הזה יסתיים.

ויצמן שירי: האם אז תבואו פעם נוספת לבקש ארכה בשביל לאשר שמה שהיה הוא שיהיה?

רן כהן: הבעיה שלי היא שאני לא רוצה לסנוור את העיניים לאף אחד.

ויצמן שירי: גם אף אחד לא יחכה עד יוני.

רן כהן: רבותי, בואו תיראו גם סדרי גודל.

רן כהן: חוק המו"פ נותן מענקים של 1.5 מיליארד שקל בשנה.

רן כהן: החוק לעידוד השקעות הון נותן הטבות ב-1.5 מיליארד שקל בשנה, ואם אני לא טועה זה אפילו בלי הטבות מס.

רן כהן: אתם יכולים לתאר לעצמכם שזה עובר את ה-2 מיליארד שקל.

ויצמן שירי: ואולי יותר, קרוב לוודאי.

רן כהן: אלה המשקלים הכבדים של התמיכה בתעשיות.

רן כהן: אם אתה מוותר על העוצמות של התקציבים הללו למשיכה ולסיוע לאיזורי הפיתוח, אז בעצם ויתרת על עיקרו של הכוח.

רן כהן: הכסף בעניין הזה הוא כוח.

רן כהן: אני מסכים איתך שבהגדרת איזורי עדיפות לאומית, מפה שתובא בקרוב לממשלה ואחר-כך תונח בכנסת, כמובן שיש הטבות.

רן כהן: אני אומר לך באחריות, מה שמפת העדיפות הלאומית נותנת זה יחסית קטן לעומת התקציבים שניתנים בחוקים הללו.

רן כהן: אבל למרות הכל זה חשוב, כי זה משלים.

רן כהן: אני לא נגד.

רן כהן: זה משלים את הסיוע.

מאיר סהר: המפה היא לא נגזרת של החוק?

רן כהן: החוק הוא נגזרת של אזורי העדיפות.

ויצמן שירי: הנושא של מפת חוק עידוד השקעות הון הוא לב ליבו של כל הסיפור הזה שנקרא התמודדות עם משבר התעסוקה, המיתון, על כל מה שקשור, בעיקר בנגב ובגליל.

ויצמן שירי: לא יעזור לאף אחד שום דבר.

ויצמן שירי: אין שום סיבה בעולם שיזם יגיע למצפה-רמון, לדימונה, לאופקים ולנתיבות או לגליל כאשר הוא יכול להיכנס לרכב, לנסוע 20 דקות מכאן ולקבל באיזורי תעשיה ביו"ש ובמקומות קרובים את אותם מענקים.

רן כהן: אני לא יודע אם שמת לב אבל זה בדיוק מה שאמרתי.

ויצמן שירי: אמרת שזה שולי.

ויצמן שירי: השאלה איפה כן ואיפה לא היא לא שולית.

ויצמן שירי: לא יכולים לתת גם כאן וגם שם.

ויצמן שירי: כשאתה נותן גם כאן וגם שם, אז כאילו אתה לא נותן שם.

רן כהן: כנראה שלא הובנתי עד הסוף.

רן כהן: כאשר דיברתי על הכשלון של החוק לעידוד השקעת הון, בדיוק לזה התכוונתי.

רן כהן: אם החוק הזה לא מעודד ולא נותן יתרונות למי שנמצא במקומות מרוחקים - זה אחד הדברים שאנחנו הולכים לשנות.

ויצמן שירי: מתי?

ויצמן שירי: התחייבתם עד פברואר לשנות את זה.

ויצמן שירי: אותו יזם שרוצה ללכת ולהשקיע לא ילך לנגב.

אברהם פורז: חבר הכנסת שירי, יש לי רושם שאתה גם כן חבר בקואליציה הזאת.

ויצמן שירי: אני לא נגדו.

ויצמן שירי: הוא יודע את זה.

ויצמן שירי: אני בסך הכל באתי לכאן בשביל להשמיע את הקול של איזור הנגב.

ויצמן שירי: אנחנו עושים את זה ונשתדל לעשות את זה כמה שיותר מהר.

אברהם פורז: תן לו אפשרות להשיב.

רן כהן: אולי אני מיותר.

ויצמן שירי: בפירוש לא.

רן כהן: מה שאמרתי קודם לגבי זה שבמסלול החליפי יזם-משקיע יכול להגיע ל-500% מענק פטור ממס, שהוא שווה מענק, ולעומת זה במסלול הישיר הוא מקבל רק 24%, זה אחד הפערים בעניין הזה.

רן כהן: פער שני, שאין בכלל שום דירוג.

רן כהן: 24% זה נכון למגדל העמק וזה נכון לקריית שמונה, זה נכון לקריית מלאכי וגם למצפה רמון.

רן כהן: אלה הדברים שאנחנו רוצים לשנות בחוק החדש שאנחנו מתכוונים להגיש.

רן כהן: כולם אומרים לי שאני משוגע בכלל שאני מתחיל עם שני חוקים כאלה, שאני לוקח אתגר לא נורמלי.

רן כהן: אין ברירה.

רן כהן: מוכרחים לטפל בזה.

רן כהן: אם זה לא יהיה אז המטרות של החוק לא יושגו.

רן כהן: זה מה שאנחנו רוצים.

ויצמן שירי: מתי זה יהיה?

רן כהן: הצוות כבר התחיל לעבוד על עיצוב המדיניות.

רן כהן: לא התכוונתי להגיד את זה אבל אתה מושך אותי בלשון.

רן כהן: אני פניתי חודש לאחר שהתמניתי לתפקיד למשרד ראש הממשלה ולשר האוצר וביקשתי שנקים צוות משותף, כי בעיני זה עניין שצריך להיות מטופל ברמה הלאומית.

רן כהן: זה לא ברמה של משרד התעשיה והמסחר.

רן כהן: ביקשתי שנקים צוות משותף שייבחן את שני החוקים, משום ששני החוקים לא נותנים מענה ליעד המרכזי שעליו אנחנו מדברים עכשיו.

רן כהן: חיכיתי, שידלתי, אך ראיתי שזה לא הולך.

רן כהן: אמרתי לעצמי: במקום שבו אין איש אחר, אתה האיש, תרים את העניין.

רן כהן: לפיכך הקמתי עכשיו את הצוותים, עם מיטב אנשי התעשיה, הפרופסורים, האקדמיה והכל.

רן כהן: הצוות הזה כבר התחיל לעבוד.

רן כהן: אנחנו מציגים את השאלות המרכזיות שעולות לגבי החוקים.

רן כהן: נעצב, אני מאמין בתוך חודשיים, את המדיניות החדשה.

רן כהן: נפיץ אותה גם לדמויות הציבוריות הרלוונטיות לעניין וגם לאנשי התעשיה והעסקים בארץ כדי לקבל את התגובות שלהם.

רן כהן: אני מקווה שביוני החוק הזה יוגש לכנסת.

יצחק בריק: מה היא ההגדרה של "קצוות"?

ויצמן שירי: בעיקרון לב ליבו של כל הסיפור זה איזורי עדיפות.

ויצמן שירי: את זה הממשלה יכולה להחליט.

רן כהן: אני לא יכול היום בהחלטת ממשלה לבוא ולהגיד שחוזרים ל-38%, כי זה חלק מחוק.

רן כהן: אני לא יכול היום לתת מענק מו"פ עדיף בשלומי, באופקים ובמצפה רמון אלא אם כן אני משנה את חוק המו"פ.

רן כהן: לכן אני מדבר עכשיו על השורשים.

רן כהן: אגב, חוק המו"פ לא עוסק רק בזה.

רן כהן: רבותי, בואו לא נשכיח דבר.

רן כהן: אנחנו רוצים ש יהיו איזורים של היי-טק גם בגליל, גם במרכז וגם בבאר-שבע.

רן כהן: אנחנו הולכים להקים קריית היי-טק בלב באר-שבע, כדי שהיא תהיה המרכז לכל הסביבה.

רן כהן: הם גם יתחרו עם העולם.

רן כהן: יש לנו גם איזה תחרות עם העולם.

רן כהן: זה לא דבר כל-כך פשוט.

רן כהן: אנחנו חייבים לעשות את זה.

רן כהן: אני רוצה שתרשו לי בכל זאת לומר כמה דברים כי לדאבוני אני חייב להיות במקום אחר.

שלום שמחון: הרשה לי לומר רק משפט אחד.

שלום שמחון: אני אעשה את זה בקצרה.

שלום שמחון: דיברת על עניין המפה החדשה.

שלום שמחון: המפה החדשה תהיה רק מפה של הקצוות או מפה של מגמה לפיזור האוכלוסיה, כמו שמר סטף ורטהיימר הציג קודם?

שלום שמחון: זה בסופו של דבר השאלה המרכזית.

שלום שמחון: אם אתה מסתכל על המפה הזאת אז אתה רואה מייד את הבעיה.

שלום שמחון: מבלי להתייחס לעניינים הפוליטיים, היא ניבטת לך מול העיניים.

שלום שמחון: השאלה המרכזית היא האם העובדה שאתה מקים את הוועדות האלה לבד היא לא בעוכרך.

רן כהן: הנטייה שלנו במשרד התעשיה והמסחר היא בהחלט לתת דירוג.

רן כהן: היתה לנו המלצה של מתן דירוג, בכדי לתת בכל זאת עדיפות למי שיותר מרוחק ולמי שנמצא במצב סוציו-אקונומי יותר קשה.

רן כהן: דבר שני, אני לא עושה את זה לבד.

רן כהן: אני מתכוון בכל שלב - כבר הודעתי את זה לראש הממשלה ולשר האוצר - להזמין אותם להצטרף לתהליך כי אני יודע שבסיכומו של דבר מי שירים את זה יהיה ראש הממשלה.

רן כהן: אבל מישהו צריך לעשות לו את העבודה.

רן כהן: אם אני לא אעשה לו את העבודה, אף אחד לא יעשה לו את העבודה.

רן כהן: ולכן כל שלב שבו הדבר הזה יתקדם יהיה בשיתוף עם ראש הממשלה ועם שר האוצר, כי בלעדיהם זה לא יהיה.

רן כהן: אני רוצה בהחלט את השותפות שלהם.

רן כהן: אני אחראי ככל השרים על מה שיהיה.

רן כהן: אני רוצה יחד עם זה, רבותי חברי הכנסת, שתדעו: אנחנו מקיימים 30 איזורי תעשיה חדשים שהמשרד משקיע בהם מאות מיליוני שקלים.

רן כהן: בגליל נמצאים בעניין הזה: אלון תבור, בר-לב, גולני, שלומי-גורן, דלתון, כרמיאל, מגדל העמק, עמקים, פארק צבאים בבית-שאן, צח"ר, ציפורית, קריית שמונה, תפן, מגזר ערבי/בדואי צפון והמגזר הדרוזי-צ'רקסי.

רן כהן: דרך אגב, בעניין הזה אני רוצה להגיד דבר מה.

רן כהן: אני הולך לפתח איזורי תעשיה, בודדים אומנם, אחד או שניים, בזמן הקרוב בלב האוכלוסיה הערבית.

רן כהן: אני הולך לשכנע בין 50-60 בעלי הון ערבים להשקיע מכספם בתעשיה באיזורים הללו.

רן כהן: עד היום כספם לא מונח שם, הוא מונח במקומות אחרים.

רן כהן: אין שום סיבה בעולם שהם לא יכנסו לתוך התהליך הזה וייצרו בעצמם מקומות עבודה לקרובים שלהם ולשכנים שלהם, אם זה בגליל ואם זה בנגב.

רן כהן: ההשקעות שלנו רק ב-1999 במקומות הללו הם 67 מיליון שקלים.

רן כהן: בנושא של תוכנית עידוד לטיפול ממוקד אנחנו פועלים בבית-שאן, חצור, מעלות, צפת, קריית שמונה, שלומי, ירכא וטובא זנגריה.

רן כהן: הכל ביחד בתקציב של 34 מיליון שקלים ב-1999.

רן כהן: הכל ביחד קצת למעלה מ-100 מיליון שקלים בשנת 1999.

רן כהן: בשנת 2000 התקציב הזה יהיה לפחות אותו דבר, אולי גם יותר.

רן כהן: לגבי השקעות בנגב, אנחנו פועלים בכל ערי הפיתוח ב-86.5 מיליון שקלים.

רן כהן: אני יכול למנות לכם את כל איזורי התעשיה.

רן כהן: הרשימה ישנה, אפשר להעביר לכם אותה.

רן כהן: בתוכנית עידוד לטיפול ממוקד אנחנו פועלים באופקים, דימונה, ירוחם, מצפה רמון, נתיבות, שדרות ותל-שבע בתקציב של כ-37 מיליון שקלים.

רן כהן: הכל ביחד למעלה מ-124 מיליון שקלים בשנת 1999.

רן כהן: שוב, גם כאן, בשנת 2000, למרות הקיצוץ בתקציב, התקציב כאן לא יקטן אלא יגדל.

רן כהן: אני אומר את זה באופן הברור והחד-משמעי ביותר, כיוון שההשקעות ביהודה ושומרון בהתנחלויות יהיו הרבה יותר קטנות, אם בכלל.

רן כהן: לגבי הנושא של מרכז ההשקעות: מרכז ההשקעות אישר בשנת 1999 בלבד השקעות בדרום ובצפון בסדר גודל של 150 מיליון דולר.

רן כהן: מזה בשנת 1999 ביצעו מפעלים מאושרים באיזור הדרום לבד השקעות בהיקף של 415 מיליון דולר.

ויצמן שירי: כשאתה מדבר על איזור הנגב אתה כולל בתוך זה את מפעלי כי"ל?

ויצמן שירי: זה מהווה 2/3 ולא הביא מקום עבודה אחד.

רן כהן: זה כימיקלים לישראל אבל זה לא אינטל.

רן כהן: לאינטל יש סעיף נוסף.

רן כהן: אתם יודעים שמפעל אינטל קיבל בשנים האלה - - -

ויצמן שירי: כמה ביהודה ושומרון?

רן כהן: בצפון הארץ באיזור פיתוח א' ו-ב' אישר מרכז ההשקעות 108 תוכניות השקעה, גם למפעלים חדשים וגם להרחבה, בהיקף השקעה של 361 מיליון דולר.

רן כהן: הפירוט ישנו.

רן כהן: בשנת 1999 ביצעו המפעלים המאושרים באזור הצפון לבד השקעות בהיקף של 373 מיליון דולר, עבורם המדינה שילמה מענקים בהיקף של 98 מיליון דולר.

רן כהן: אנחנו מקיימים גם חממות במשרד התעשיה והמסחר, כפי שאתם יודעים.

רן כהן: יש לנו 26 חממות, שהאוצר כפה עלינו לסגור 4 מהן בשנת 2000.

רן כהן: אני מנהל מלחמה בעניין הזה, על חלק מהן לפחות.

רן כהן: 10 מהן נמצאות בנגב ובגליל.

רן כהן: 5בנגב - בערד, דימונה, שדה בוקר, באר-שבע ואופקים, ו-5 בגליל - בנצרת, כרמיאל, הגולן, קריית-שמונה ועמק הירדן.

רן כהן: החממות האלה הן פרוייקטים מופלאים.

רן כהן: בכלל החממות אנחנו מפעילים השנה 540 פרוייקטים שמפתחים יוזמות של יזמים.

רן כהן: לגבי הון אנוש, יש לנו תוכנית.

רן כהן: אני לא אקרא את פרטיה.

רן כהן: אני רק אומר לכם, באופן כללי זה תוכנית שבשנה שעברה היה לה תקציב של 30 מיליון שקל ובשנת 2000 יהיה לה 60 מיליון שקל.

רן כהן: עיקר התקציבים בה הולכים, לא כולם אבל עיקרם, לגליל ולנגב.

רן כהן: מצאתי עד שנת 1999 ש-27% מכלל התקציבים, גם של פיתוח איזורי תעשיה וגם של תוכנית עידוד, של משרד התעשיה והמסחר הלכו להתנחלויות.

רן כהן: הדבר הזה כמובן ישתנה ועכשיו הגיע גם תורם של ישובים אחרים, שנמצאים במצב לא יותר קל, לקבל את התקציבים.

רן כהן: השנה תהיה בעניין הזה תפנית של התקציבים לגליל ולנגב.

מנחם אריאב: אני מבקש לשאול את אדוני השר, מה עמדת המשרד בחוק עידוד השקעות הון ובחוק המו"פ לגבי ישובים עתירי עולים?

מנחם אריאב: האם זה נלקח בחשבון?

מנחם אריאב: אני מדבר על ישובים שקלטו למעלה מ-40% או למעלה משליש עולים.

רן כהן: הפרמטרים לגבי ישובים שהם רוויי עולים ועשו קליטה מסיבית של עולים - ואגב, יבורכו שהם עושים את זה, זה בעל חשיבות עצומה גם למדינה וגם לישובים - אלה פרמטרים שנכנסו לשיקלול, לתוך המרכיב של הגדרת הישובים המועדפים לצורך טיפול ממוקד.

רן כהן: אדוני היושב-ראש אני מוכרח ללכת אבל נמצאים כאן גברת חביבה כהן, מנהלת מרכז ההשקעות, מר יצחק חנניה ממינהל אזורי הפיתוח ונציגים אחרים של המשרד.

רן כהן: מאוד אודה לך אם תיתן לפחות לגברת חביבה כהן להשלים את הדברים שלי.

רן כהן: אני מתנצל.

רן כהן: אגב, אני אשמח לבוא לדיון משלים.

רן כהן: אולי באמת כשנהיה מוכנים עם המדיניות נביא את זה לוועדה.

אברהם פורז: אדוני השר, תודה רבה.

אברהם פורז: זה דיון ראשון.

אברהם פורז: כמובן הדברים לא יסתיימו היום.

אברהם פורז: גברתי נציגת הרשות לפיתוח הנגב, מה הטענות שלכם לגבי תמ"א 35?

נילי ויסמן: אני אציג את הטענות שיש לנגב בנושא תמ"א 35.

נילי ויסמן: אני אדריכלית ואני מרכזת את הנושא עבור הרשות לפיתוח הנגב.

נילי ויסמן: נתחיל בהצגה של איך אנחנו רוצים לראות את הנגב בעתיד.

נילי ויסמן: אנחנו רוצים לראות את הנגב כאיזור איכותי שייתן אתגר לדור הבא, יתן פתרונות תעסוקה עתידניים, לא מהדור הקודם, וייתן סביבת מגורים יפה, נקייה ומסודרת, כפי שהצעירים היום מצפים לה.

נילי ויסמן: אנחנו רוצים לראת כיצד תמ"א 35 באמת מקדמת את הנושאים האלה של איכות החיים מבחינת התכנון הלאומי.

נילי ויסמן: למשל בנושא יעודי קרקע: התמ"א הגדירה כאחת מהמטרות הפרדה ברורה בין איזורים שמיועדים לשימור לבין איזורים שמיועדים לפיתוח.

נילי ויסמן: הנגב, דרומה לבאר-שבע, כמעט כולו מיועד כאיזור שימור לאומי.

נילי ויסמן: לא נעשתה שם הפרדה ברורה של אותם איזורים שכדאי לפתח, אפילו אם מדובר בפיתוח עתידי, לא בפיתוח מיידי.

אברהם פורז: מה הכוונה באיזורי שימור?

ענת צור: הם טוענים שבכל איזור באר-שבע הם כן מפתחים.

ויצמן שירי: עד באר-שבע.

ויצמן שירי: דרומה מבאר-שבע אין שום תוכנית מיתאר לגבי האיזור.

נילי ויסמן: זה יעוד קרקע שהוא כללי.

נילי ויסמן: הוא מאפשר הרבה דברים אבל הוא לא אומר בדיוק איפה הדברים האלה יהיו.

נילי ויסמן: בסך הכל האיזור הוא מוכה שימור.

אברהם פורז: יש משהו קונקרטי שאתם הייתם באים ואומרים: לזה ולזה היו צריכים לעשות יעוד אחר?

אברהם פורז: זאת אומרת, להקים עיר חדשה בנגב, או אני לא יודע מה?

אברהם פורז: למה אתם מתכוונים?

נילי ויסמן: אנחנו כרגע גיבשנו צוות עבודה ואנחנו נשב עם מתכנני תמ"א 35 לגבי הנקודות, אחת לאחת.

נילי ויסמן: אני לא חושבת שאנחנו צריכים כרגע לפרט כל ישוב שהיינו רוצים לראות את הקידום שלו.

נילי ויסמן: אבל באופן כללי היינו רוצים לראות את חיזוק הפיתוח ההתיישבותי בנגב המערבי, בנגב המרכזי ולאורך הערבה.

נילי ויסמן: הדברים האלה מופיעים כרגע בתמ"א רק בצורה דלילה מאוד.

נילי ויסמן: הפיתוח של באר-שבע הוא אחת ממטרות התוכנית.

נילי ויסמן: אנחנו רואים את זה באופן חיובי אבל לא יכול להיות שזאת תהיה נקודת הקצה.

נילי ויסמן: באר-שבע זה לא קצה מדינת ישראל, זה השער לנגב, זה מנוף לפיתוח הנגב ולא הקצה שלו.

נילי ויסמן: בעיית הבדואים כבר הוזכרה פה.

נילי ויסמן: ללא פתרון ברור לבעיית הפזורה הבדואית, אין שטחים בנגב, אין פיתוח של הנגב.

נילי ויסמן: הנושא הזה חייב לקבל פתרון ברור בתמ"א.

נילי ויסמן: מה שקורה זה שמתוכנית לתוכנית הנושא נדחה.

נילי ויסמן: כל פעם אומרים: צריך לתת פתרון, להכין תוכנית שבה יהיו ישובי בדואים כאלה או אחרים.

נילי ויסמן: הגיע הזמן שסוף סוף תהיה תוכנית שאומרת באופן ברור, אפילו אם לא את כל הישובים, לפחות חלק מהישובים, איפה, כמה ומה הגודל שלהם, ובהמשך ניראה.

נילי ויסמן: אבל צריך להתחיל עם משהו כבר היום.

נילי ויסמן: הפרוייקטים האלה לוקחים הרבה זמן.

נילי ויסמן: חשוב מאוד לזכור שזמן התכנון וההבשלה של פרוייקטים כאלה הוא 3-4 שנים.

נילי ויסמן: אם לא נתחיל עם הפרוייקטים היום, לפחות בשלב התכנוני, לא נראה את ההבשלה שלהם עד סוף הקדנציה של הממשלה הזאת.

נילי ויסמן: הנושא של שטחי צה"ל ומחנות צבא: הם תופסים היום כל חלקה טובה בנגב.

נילי ויסמן: היינו רוצים שהם יכנסו לתוך המערך התכנוני.

אברהם פורז: אם יתנו את רמת הגולן, יהיו עוד יותר.

נילי ויסמן: נכון, אבל השאלה היא מה הגבולות של אותם שטחים ואיפה הם ממוקמים.

נילי ויסמן: אני חושבת שזה נושא לדיון מעמיק.

נילי ויסמן: אי אפשר רק לצלם את המצב הקיים.

נילי ויסמן: והדבר האחרון זה הנושא של המנגנון שיבטיח את פיתוח הנגב.

נילי ויסמן: אנחנו יודעים שיש הרבה תוכניות אבל התוכניות לא מתממשות.

נילי ויסמן: בדרך כלשהי צריך להבטיח את המנגנון הכלכלי, שייתן את הפיתוח של הנגב לא רק על הנייר, לא רק בתוכניות, אלא שאפשר יהיה להבטיח שהם יקרו אכן בפועל.

נילי ויסמן: התשובה שמסתמנת היא בשני אופנים.

נילי ויסמן: אחד זה פיתוח הון אנוש והשני זה פיתוח תשתיות.

נילי ויסמן: לצורך פיתוח תשתיות אין צורך לחכות שהתמ"א תתאשר.

נילי ויסמן: אפשר כבר עכשיו לקחת מספר פרוייקטים שאנחנו יודעים שהם מחוללי פיתוח ולהתחיל בתכנון וביישום שלהם.

נילי ויסמן: אין צורך לחכות מספר שנים עד שהתמ"א הזאת תתאשר.

אברהם פורז: תודה רבה.

אברהם פורז: רשות הדיבור למר אריאב, ראש עיריית נצרת עילית.

אברהם פורז: אחריו חבר הכנסת שירי.

מנחם אריאב: אני רוצה לומר כמה דברים בקיצור.

מנחם אריאב: הגליל קלט בשנים האחרונות למעלה מ-100,000 עולים ויותר, בעיקר ב-3-4 ריכוזים, והעלייה נמשכת.

מנחם אריאב: יש לנו 3 בעיות שהן בתחום טיפול הוועדה שאתה היושב-ראש שלה: בתחום השיכון, הפיתוח והתעסוקה.

מנחם אריאב: לא נעשה בשנים האחרונות שום דבר שיחולל הפיכה כדי לתת לאותם אנשים פרנסה.

מנחם אריאב: קללה נוספת הרובצת עלינו, על מספר ישובים, זה צמצום ההזמנות של משרד הבטחון לתעשיה בארץ.

מנחם אריאב: הפגיעה בנצרת עילית בלבד היא קרוב ל-300 עובדים תוך פחות מחצי שנה.

מנחם אריאב: מדובר על תעשיה צבאית, על תעשיית רכב ועל משרד הבטחון בכלל.

מנחם אריאב: לא נשמע קולנו בגלל בעיות ספציפיות לאומיות בגליל.

מנחם אריאב: אין בעיה להשבית, לתקוף.

מנחם אריאב: הבעיה היא שהקואליציות בין תושבי הגליל, היהודים והלא-יהודים, יכולות להביא לתבערה שאי אפשר יהיה לכבותה.

מנחם אריאב: אם אדוני או חברי הכנסת הנכבדים יבדקו את לוח האבטלה, באיזור שלי זה השיא: עין מאהל, בראנה, נצרת ואנחנו.

מנחם אריאב: כל תוכנית שתצא עכשיו אל הפועל לא תיתן פתרון לשנים הקרובות.

מנחם אריאב: אני יוכל לומר לחברי הכנסת ולך אדוני היושב-ראש, ב-3 החודשים האחרונים הגיעו כ-1,000 עולים אלינו.

מנחם אריאב: התגברה העלייה, כנראה בגלל בעיות שיש במקומות מהם העולים מגיעים או בשל גורמים אחרים.

אברהם פורז: היום כ-40% מתושבי נצרת עילית הם עולים חדשים?

מנחם אריאב: 46%.

מנחם אריאב: אני מדבר על תהליך שקרה ב-8 השנים האחרונות.

ויצמן שירי: בבאר-שבע 33% עולים, שהם 60,000 עולים.

מנחם אריאב: ב-10 השנים האחרונות, מאז 1991, היתה יותר מאשר הכפלה.

מנחם אריאב: השאלה מה הוא הפתרון ומה היא הכתובת.

מנחם אריאב: שמעתי כאן את כבוד השר.

מנחם אריאב: הכל תוכניות, הכל יפה.

מנחם אריאב: הביצוע זה בעיה קשה מאוד.

מנחם אריאב: יושב לימיני חבר שמוביל את המאבק על איזורי פיתוח בוועדת הכספים של הכנסת.

מנחם אריאב: הוא אומר שחוק עידוד השקעות הון האומלל הזה, של 24%, הולך להסתיים בסוף פברואר.

מנחם אריאב: עכשיו תתחיל התדיינות.

מנחם אריאב: החוק לא עונה על הצרכים.

מנחם אריאב: עשו בדיקה במשרד התעשיה והמסחר לפני שנתיים מה נתן חוק עידוד השקעות הון.

מנחם אריאב: אמרתי: תבואו אלי ותיראו מה הוא נתן, בהשקעות במקומות עבודה ובכל הדברים האלה.

מנחם אריאב: הנושא השני שאני חייב לגעת בו זה שיכון.

מנחם אריאב: נדמה לי שזה שייך לוועדה.

מנחם אריאב: בנצרת עילית, בכרמיאל ובעכו יש מחסור של 3,500 פתרונות דיור לאוכלוסיה שברובה היא למעלה מגיל 50.

מנחם אריאב: האוכלוסיה הזאת איננה ניתנת להשמה.

מנחם אריאב: אם לא נותנים לחם ולא נותנים דיור קשה לבוא ולומר שאנחנו קולטים עליה.

מנחם אריאב: אני לא יודע לאן שייך פרוייקט "נצרת 2000".

מנחם אריאב: אני חושב שמישהו מכם היה צריך לקום ולבקש ועדת חקירה ממלכתית, לראות איך פספסו את אחת ההזדמנויות לפיתוח הגליל והתיירות.

מנחם אריאב: הכל מוכן, ושום דבר לא מוכן.

מנחם אריאב: עוד נושא הוא מחסור גדול בכבישים.

מנחם אריאב: סביב נצרת אין כבישים.

מנחם אריאב: הגיעו עם כביש רב נתיבי עד תל-עדשים, הגיעו עד מושב ציפורי, הגיעו עד כפר כנא, אך 10 קילומטרים פנימה אין כבישים.

מנחם אריאב: אני בא פה מישיבה בה דנים איך להביא 40,000 איש מחוץ-לארץ לעצרת עם האפיפיור.

מנחם אריאב: אין פתרון לנושא הכבישים ובלי זה לא נתקדם.

מנחם אריאב: רכבת גם היא יכולה לסייע.

מנחם אריאב: יוכל לסייע גם צינור גז לאיזורי התעשייה, שהשר אמר כאן שהוא הולך ומקדם אותם.

מנחם אריאב: אלה הבעיות של הגליל.

מנחם אריאב: אני רוצה להשאיר גם לחברי מה לומר.

מנחם אריאב: אני פשוט לא מרגיש טוב.

ויצמן שירי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

ויצמן שירי: דיברו על ועדות חקירה.

ויצמן שירי: אם יש נושא אמיתי שהיו צריכים מזמן להקים ועדת חקירה שתבדוק אותו זה לגבי ההזנחה של הנגב, הפספוס הגדול של 60% פלוס משטח מדינת ישראל.

ויצמן שירי: המדינה נלחמת על כל גבעה ועל כל צריפון ובינתיים אנחנו מאבדים את הנגב.

ויצמן שירי: דיברו כאן על הבעיה הקשה מאוד של הבדואים.

ויצמן שירי: אני מאמין שהפעם מטפלים בעניין בצורה הרבה יותר רצינית.

ויצמן שירי: לפני שבוע וחצי התקיים סיור של ועדת השרים לענייני הבדואים וכבר הוציאו מעין מסקנות.

ויצמן שירי: לפני יומיים התקיים דיון והעניין, בברכתו של ראש הממשלה, קרוב לוודאי שיקבל תאוצה.

ויצמן שירי: מדברים על מקומות עבודה בישובים הלא מוכרים אבל אנשים לא יודעים שילד בדואי שרוצה להגיע לבית-הספר צריך להתעורר שעה וחצי לפני כן, לפעמים הוא צריך לרכב על חמור בחורף או לנסוע באוטובוס שעושה סיבוב של שעתיים בשביל לאסוף את כל הילדים לכיתה.

ויצמן שירי: הכיתה במקרה הטוב, אם ישנה כיתה, זה צריף עם פחון, בלי תאורה, בלי חשמל, בלי שום דבר.

ויצמן שירי: זאת מדינת ישראל בשנת 2000.

ויצמן שירי: דיבר ידידי, מר מנחם אריאב, והוא אמר את זה גם לפני 4.5 חודשים, ואמרתי את זה גם לשר, על העניין של חוק עידוד השקעות הון.

ויצמן שירי: לי שלא יספרו סיפורים.

ויצמן שירי: אני בא מתחום העשייה, כמו מר סטף ורטהיימר.

ויצמן שירי: הוא לא היה מגיע ומקים את הפארק הנפלא שלו בעומר אם הממשלה לא היתה באה ואומרת לו: רוץ לנגב, זה החזון, המדיניות שלנו זה הנגב, אנחנו עומדים מאחוריך.

ויצמן שירי: הוא לא רצה מהמדינה שום דבר, אבל יש פארק.

ויצמן שירי: אם היו באים ואומרים שאת אותו פארק אפשר להקים 20 דקות מכאן, צריך להיות אידיוט בשביל לבוא לנגב או לגליל.

ויצמן שירי: מאיזה סיבה אותו יזם יגיע?

ויצמן שירי: כשמדברים על הבעיה הקשה בירוחם ובאופקים, זה לא מעשה גורל.

ויצמן שירי: הכל מעשי ידי ממשלה.

ויצמן שירי: כשחוק עידוד השקעות הון נותן למפעל "כתר פלסטיק" להקים מפעל באריאל ונותנים להם 24%, היד שחתמה היא יד של פושע, נקודה.

ויצמן שירי: לא אתן כרגע פירוט.

ויצמן שירי: זה לא עניין של פוליטיקה.

ויצמן שירי: מי שרוצה לגור 20 דקות מכפר-סבא, שיישלם.

ויצמן שירי: מי שהמדינה שולחת אותו לגור 120 קילומטר מכפר-סבא או 140 קילומטר, ומצפה רמון היא במרחק 200 קילומטרים, המדינה צריכה ליצור לו איזשהו דיבידנד, שיהיה כדאי לו להמשיך לגור שם.

ויצמן שירי: כאיש הנגב, כמי שנולד בבאר-שבע, אני מרגיש בתוך תוכי שהמדינה הזאת הפכה במשך שנים את הנגב לפח האשפה של מדינת ישראל.

ויצמן שירי: בוועדות הכנסת אני מדבר על כך, עם קולי החזק, ואין לי צל של ספק שהדברים נשמעים והדברים גם נראים.

ויצמן שירי: בתוך התקציב לשנת 2000 יש למעלה מ-120 מיליון שקל שמיועדים לרכבת לבאר-שבע.

ויצמן שירי: המסילה קיימת.

ויצמן שירי: עכשיו רוכשים את הקרונות.

ויצמן שירי: ביוני 2000 אכן, כמו שאמרו כבוד השר ומנכ"ל הרשות לפיתוח הנגב, הרכבת הזאת תגיע ללב ליבה של באר-שבע, לתחנה המרכזית.

ויצמן שירי: היא תגיע 26 פעמים ביום ולא רק 4 פעמים ביום בממוצע כפי שזה היום.

ויצמן שירי: היום כשהרכבת הזאת נוסעת בצורה לא סדירה 4 פעמים ביום היא מלאה לגמרי והביקוש הוא אדיר.

ויצמן שירי: באר שבע היא לא עוד איזה עיר בסוף העולם.

ויצמן שירי: באר-שבע היום היא עיר עם כמעט 190,000 תושבים ועם מעל ל-60,000 עולים מהעשור האחרון.

ויצמן שירי: אנחנו לא מדברים על העולים שהגיעו בשנות ה-70.

ויצמן שירי: זה כוח עבודה אדיר.

ויצמן שירי: לפני 10 שנים מבחינה סוציו-אקונומית המצב הכלכלי של העיר הוא קשה, אבל מבחינת החינוך, אם היו משווים אותה ל-10 הערים הגדולות במדינת ישראל קרוב לוודאי שלפני 10 שנים היא היתה בין 2-3 הערים הנחותות מבחינת החינוך.

ויצמן שירי: היום באר-שבע מבחינת השכלה היא העיר במקום השני במדינת ישראל, אחרי רחובות.

ויצמן שירי: כל זה מסיבה אחת פשוטה.

ויצמן שירי: אני חושב שיש לנו את האוניברסיטה הטובה ביותר במדינת ישראל.

ויצמן שירי: כתוצאה מקליטת העליה האדירה - אמר מר מנחם אריאב ידידי שלגליל הגיעו 100,000 עולים.

ויצמן שירי: לנגב הגיעו יותר מ-100,000 עולים.

ויצמן שירי: הפרופורציה, 120,000 עולים בנגב מתוך 600,000 תושבים מהווים כ-20%.

ויצמן שירי: זה משמעותי בצורה בלתי רגילה.

ויצמן שירי: אני שמח, פעם ראשונה אני פוגש את מר סטף ורטהיימר.

ויצמן שירי: הייתי בזמנו מעורב, הוא לא יודע, כשהשר בן אליעזר היה שר הבינוי והשיכון ומר פיני בדש בא אליו כאחראי על המינהל, ברצון לקדם את הקמת פארק התעשייה שם, כי היתה בעיה של הקרקע, לא היתה תב"ע וכדומה, ואז הוא עשה דבר נפלא.

ויצמן שירי: אני אומר, מי שלא יבוא היום ויקנה מניות בנגב - אני אומר לכם להגיע ולקנות מניות בזיל הזול - בעניין הזה הוא יפספס.

ויצמן שירי: אם מדברים על העניין של המו"פ, לפני חודש וחצי באו כל החברות הכי גדולות בארץ, ואפילו חברות מהעולם שיש להן נציגים בארץ, ואמרו: 3 פרומיל מכל המו"פ של מדינת ישראל נמצא בנגב.

ויצמן שירי: למה?

ויצמן שירי: מה קרה?

ויצמן שירי: הרי יש שם אוניברסיטה עם 15,000 סטודנטים, שיכולה לתת תשובה לכל דבר והיא לא ממצה את עצמה.

ויצמן שירי: בעניין של מסוף המטענים, אנשים לא יודעים, זאת היתה עבודה שלי בעזרתם של ראש הממשלה ושר האוצר, במטרה להזיז את מסוף המטענים מלב העיר באר-שבע ולפנות 720 דונם, מאוניברסיטת בן-גוריון עד מפעלי ...., לגרום לשכונת רמות, אחת השכונות הכי יפות בארץ, להתפתח, דבר שנמנע קודם לכן.

ויצמן שירי: תארו לכם שבמדינת ישראל, במרכז תל-אביב, מרכז ירושלים, מרכז חיפה או בכל עיר אחרת היה מסוף מטענים, שבו כל הרעלים.

אברהם פורז: בתוך תל-אביב יש שוק סיטונאי של ירקות.

ויצמן שירי: אין בשום מקום דבר כזה.

ויצמן שירי: אדוני היושב-ראש, תבין, בלב העיר באר-שבע, בתוך השכונות, נמצא מסוף מטענים, שבו מונחים כל הרעלים, אם זה של חיפה כימיקלים וכדומה.

ויצמן שירי: חס וחלילה אם היתה ריאקציה קטנה ומיכלית היתה דולפת, לאן אנחנו היינו מגיעים?

ויצמן שירי: ומדברים על ועדות חקירה.

ויצמן שירי: השנה מופיע בתקציב 162 מיליון שקל לצורך הזזת מסוף המטענים, וזה יהיה.

ויצמן שירי: לי באופן אישי זה עושה הרבה מאוד טוב.

ויצמן שירי: נושא של תשתיות הוא דבר מאוד חשוב.

ויצמן שירי: אבל הדבר שיעמוד על הפרק, לא יעזור שום דבר, כל זמן שנותנים מה שנותנים ברדיוס של 20 קילומטרים מאיזור המרכז אף יזם לא יגיע, לא לנגב ולא לגליל.

ויצמן שירי: מפעל אחד לכפרות לא הוקם ב-4 השנים האחרונות, מ-1996.

ויצמן שירי: בנגב לפחות.

ויצמן שירי: למה?

ויצמן שירי: מסיבה אחת פשוטה, כי זה לא כדאי לאף אחד.

ויצמן שירי: אם בירושלים חברות start up מקבלות 24%, אז מה הן איבדו שם על הגבעות?

ויצמן שירי: אני אידיוט כשכל יום אני נוסע הלוך וחזור הביתה, כי זה הבית שלי.

ויצמן שירי: אני נולדתי שם.

ויצמן שירי: אבא שלי בן 90 והוא נמצא שם כבר 50 שנים.

ויצמן שירי: התרגלנו.

ויצמן שירי: אבל מי יש לו לאבד שם משהו, למה שיגיעו לשם?

ויצמן שירי: אני מציע שהוועדה תצא בקריאה או בבקשה, או אפילו בדרישה, בעניין של חוק עידוד השקעות הון.

ויצמן שירי: זה לא כפי שאמר השר כאן.

ויצמן שירי: גברתי, אם את לרגע חושבת שבסוף פברואר זה ישונה - הרי אתם באתם לפני 4 חודשים לוועדת הכספים והיה שם המנכ"ל שלכם שביקש להאריך את חוק עידוד השקעות הון בשנה.

חביבה כהן: לא את החוק.

חביבה כהן: את המפה.

ויצמן שירי: להאריך את המפה בשנה.

ויצמן שירי: אני סיכמתי איתו, יחד עם חברים אחרים, שהם מתחייבים תוך 6 חודשים להביא מפה.

ויצמן שירי: אני אומר לך עכשיו, ושומעים אותי כאן, לא תהיה הארכה של יום אחד נוסף.

ויצמן שירי: אם לא תביאו את זה, אם זה לא יהיה גמור, זה יהיה תלוי באוויר.

ויצמן שירי: זאת אומרת, לא תוכלו לתת ליזמים שיירצו להשקיע כי לא תהיה לכם מפה.

ויצמן שירי: המפה הזאת לא תאושר כי יש על זה הסכמה בוועדת הכספים, וזה היה מתוך פשרה.

ויצמן שירי: תדברי עם מר ראובן חורש, המנכ"ל שלכם.

ויצמן שירי: הוא התחייב, ולפרוטוקול, שתוך 6 חודשים הוא מביא את המפה החדשה.

ויצמן שירי: אם הוא לא יביא, אני אומר לך, בעוד חודש לא תהיה מפה.

ויצמן שירי: הנגב והגליל יחכו.

ויצמן שירי: לא נשאיר את זה תלוי באוויר ולא נאשר בוועדת הכספים בקשות שלכם להעברת כספים ליהודה ושומרון.

ויצמן שירי: בפברואר זה ייגמר, שלא יהיו אי-הבנות.

ויצמן שירי: לכן אני אומר, הוועדה צריכה לדרוש למימוש ההתחייבויות, מה שהממשלה התחייבה ושר התעשיה והמסחר התחייב, שבפברואר הם יביאו לנו לאישור את המפה החדשה.

ויצמן שירי: אם זה לא יובא אלינו, לא תוכלו לפעול.

חביבה כהן: רציתי להסביר שמה שיקרה בסוף פברואר זה שיפוג התוקף של האיזורים הזמניים.

חביבה כהן: הבעיה הגדולה תהיה בגליל.

חביבה כהן: בדרום לא תהיה שום בעיה, למעט הבעיה של - - -

ויצמן שירי: זאת הבעיה המרכזית שלנו.

חביבה כהן: זאת לא הבעיה המרכזית כי מעט מאוד השקעות מגיעות לשם.

ויצמן שירי: שמענו כאן ש-27% מההשקעות שלכם ב-1999 העברתם ליהודה ושומרון, כשנמצאים שם בסך הכל במקרה הטוב 2% מתושבי מדינת ישראל.

חביבה כהן: זה לא מרכז ההשקעות.

חביבה כהן: זה נכון אבל לא בגלל שפעלנו כך.

ויצמן שירי: אמר כאן השר ש-27% - - -

חביבה כהן: פיתוח איזורי תעשיה בנגב.

ויצמן שירי: אני לוקח כל דבר כזה flat.

ויצמן שירי: מבחינתי זה flat.

ויצמן שירי: אם נתחיל לחפור, אני בטוח שבמקרה הכי גרוע זה לא יהיה 27%, זה יוכל להיות במקום מסויים 35% ובמקום אחר 20%.

ויצמן שירי: אבל עדיין, מה לעשות שבצורה הזאת מי שמקבל את העבודה באריאל, באלקנה, במעלה אדומים, בברקן ובכל המקומות האלה זה לא ישראלים, והם בדרך כלל גם לא יהודים.

ויצמן שירי: מקבלים את המענקים האלה כדי ליישב את הגבעות וזה בא על חשבון תושבי הנגב.

אברהם פורז: חבר הכנסת שירי, בואו נשמע את התשובה.

חביבה כהן: מפת איזורי עדיפות, הבעיה הגדולה היא באמת איזורים מעבר לקו הירוק.

חביבה כהן: הבעיה השניה הגדולה מאוד היא בעיה בצפון הארץ של איזורים שנמצאים בסטטוס זמני.

חביבה כהן: בדרום המקום היחידי שנמצא בסטטוס זמני זה קריית-גת.

חביבה כהן: מבחינתך אם קריית-גת תחדל להיות איזור פיתוח א' זה רק יעזור.

יצחק בריק: מה עם הצפון?

חביבה כהן: בצפון יש בעיה רצינית כי כל איזורי התעשיה הגדולים נמצאים בסטטוס זמני.

חביבה כהן: אם יקרה משהו ולא יוארך התוקף אז לא תהיה ברירה אלא לתת השקעות לאיזורי תעשיה קבועים, כמו תפן.

חביבה כהן: תהיה בעיה גדולה כי אין שם איזורי תעשיה כל-כך גדולים.

ויצמן שירי: לכן היו לכם 6 חודשים לבוא עם המפה החדשה.

אברהם פורז: במילא ועדת הכספים מאשרת את זה.

אברהם פורז: זה לא בסמכותנו, לדאבוני הרב.

ויצמן שירי: זה כבר פוליטיקה.

ויצמן שירי: אבל אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לאמץ את הבקשה, כי יש לזה משמעות.

ויצמן שירי: שלא יגידו: איך ניהלנו דיון ולא עלה על הפרק שבחודש פברואר מסתיים הסיפור הזה?

ויצמן שירי: אני רוצה שבמצפה רמון יקבלו 45%.

ויצמן שירי: אחרת, אף אחד לא יגיע למצפה רמון.

ענת צור: אני רוצה גם דיווח על עניין קריית-גת.

ענת צור: זאת לא סתם אמירה.

חביבה כהן: כרגע הנושא נמצא על שולחנה של ועדת המנכ"לים, בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

חביבה כהן: הוועדה הזאת גיבשה את ההמלצות שלה.

חביבה כהן: אני מדברת רק על המפה של מרכז ההשקעות.

חביבה כהן: יש מפת איזורי עדיפות שניה, בעניין חינוך, שיכון וכדומה, שאני פחות בקיאה בה ולא יודעת כיצד הם התקדמו בה.

חביבה כהן: אבל לגבי המפה של מרכז ההשקעות, מפה של איזורי עדיפות לצורך חוק לעידוד השקעות הון, הנושא מגובש בוועדת מנכ"לים.

חביבה כהן: אחרי זה צריכה להיות החלטה של הממשלה.

אברהם אשרי: מדוע לא להביא את זה עד פברואר?

ויצמן שירי: הם יביאו.

ויצמן שירי: לא תהיה להם ברירה.

אברהם פורז: מה את אומרת לגבי פברואר?

חביבה כהן: אם מה שאומרים פה הוא נכון ולא יביאו את זה לדיון אז לא יחדלו להיות איזורי עדיפות לאומיים.

חביבה כהן: זה הדבר היחיד שאני יכולה להגיד.

אברהם פורז: הבעיה היא לא מה התוצאה, ברירת המחדל, אלא למה שזה לא יבוא עד פברואר?

חביבה כהן: אנחנו מנסים.

ויצמן שירי: לא מנסים.

ויצמן שירי: זה עניינים פוליטיים.

ויצמן שירי: בעניינים פוליטיים יש בעיה ואנחנו צריכים להתמודד עם זה.

חביבה כהן: לי אין בעיה.

חביבה כהן: אני אשמח מאוד לדעת מה מצבי באשר להשקעות מעבר לקו הירוק.

חביבה כהן: זרת בעיה של קבלת החלטות.

חביבה כהן: לי יעזור מאוד אם תהיה מפה.

זאב ורטהיימר: חבר הכנסת פורז, מה אתה יכול לעשות כיושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת?

אברהם פורז: אני לא יכול להחליט על האיזורים בעצמי.

ויצמן שירי: הוא לא יכול להחליט.

ויצמן שירי: הוא יכול לקבל את ההמלצה שלי.

אברהם פורז: יש פה חברי כנסת שלא תהיה להם בעיה להגיד שביהודה ושומרון לא צריך להשקיע, לפחות שלושת הנוכחים פה.

אברהם פורז: אבל העניין עדיין יותר מסובך מזה.

אברהם פורז: אני מציע לרגע להפסיק עם הוויכוח.

אברהם פורז: לשאלת התכנון, מר אסיף, אתה עוסק בתוכנית המיתאר הארצית.

אברהם פורז: נשמעו פה טענות שאתם הולכים לאשר את "מלכת הקריות".

אברהם פורז: על-ידי זה אתם תיצרו מוקד שימשוך גם דיור וגם תעסוקה וכך אתם תפגעו במפה של מרכז הגליל ותגרמו לזה ששם לא יהיה פיתוח והפיתוח שוב יוסט לאיזור הקריות, שהוא צפוף ממילא.

שמאי אסיף: הנושא בבסיסו אינו הנושא של תמ"א 35 אלא נושא שצריך לעלות בדיוני המועצה הארצית ובמדיניות של משרדי הממשלה הקיימים, משרד הבינוי והשיכון, מינהל מקרקעי ישראל ואחרים.

שמאי אסיף: לגופו של עניין, דווקא בתמ"א 35, כפי שהיא כרגע, צבועה ונמצאת על שולחנה של המועצה הארצית, הנושא של "מלכת הקריות" נמצא בעדיפות שניה בלבד.

שמאי אסיף: העדיפויות העיקריות הולכות באמת לגוש כרמיאל, לגוש נצרת ולגוש סכנין, אלה הגושים העיקריים, ובמידה מסויימת גם לעכו.

שמאי אסיף: שם בעצם הכיוונים העיקריים.

שמאי אסיף: הוויכוח הספציפי על נושא "מלכת הקריות" הוא ויכוח שיוכרע במועצה הארצית כשיגיעו וידונו בעניין.

שמאי אסיף: בסך הכל מצד אחד אושרה מדיניות של מטרופולין חיפה, שמעודדת את הפיתוח של "מלכת הקריות".

שמאי אסיף: מצד שני אושרה גם תוכנית מיתאר חדשה למחוז הצפון.

אברהם פורז: כי שם קל לשווק את הקרקע.

אברהם פורז: שם מינהל מקרקעי ישראל יקבל הרבה כסף על שיווק הקרקע.

אברהם פורז: למה לפתח את מפרץ חיפה ועל-ידי זה לדלל את האיזור של מרכז הגליל, שנמצא בסמוך?

שמאי אסיף: אני רוצה להגיב ברמה כללית ואחר-כך ספציפית.

שמאי אסיף: קודם כל, יש תמיד שאלה האם חסימה של הזדמנויות שקיימות, שמאפשרות לפתח, לתת דיור ולתת פתרונות לצרכים במקומות מסויימים בהם ישנה אפשרות, הזאת היא הדרך כדי לעודד במקומות אחרים.

שמאי אסיף: זאת שאלה בסיסית בעניין הזה.

אברהם פורז: אבל אתם צריכים לתת תשובה.

שמאי אסיף: התשובה שלי, על-פי תמ"א 35 היום חושבים ש"מלכת הקריות" ספציפית צריכה להתפתח בשלב יותר מאוחר ולא בשלב הראשון.

שמאי אסיף: אבל אני אומר לכם שבנושא הזה קטונתי, כיוון שאני מייצג דבר מאוד ברור וקטן.

אברהם פורז: הרי זה ברור לגמרי.

אברהם פורז: הלוגיקה וההיגיון אומרים שאם אתה יוצר בתוך מפרץ חיפה עוד עיר ועוד מקורות תעסוקה אז אתה מוריד את האפשרות לפתח את האיזורים הסמוכים.

שמאי אסיף: אני אומר לך את דעתי.

אברהם פורז: זאת אומרת, דעתך כדעתי?

שמאי אסיף: בעניין הזה.

שמאי אסיף: אבל אני מודיע לכם, שלא תחשבו שבגלל שזאת דעתי אז נפתרה הבעיה.

שמאי אסיף: יש מקום לטפל בזה ברמה של המועצה הארצית.

אברהם פורז: מי לוחץ על כך ששם כן תקום עיר?

אברהם פורז: המינהל, כי הוא רוצה לשווק קרקע?

שמאי אסיף: אולי מינהל התכנון יתייחס לזה.

עופר גרידינגר: אני מנהל אגף תוכניות מיתאר מחוזיות במינהל התכנון ולכן אני מטפל בתוכנית המיתאר של מחוז חיפה, של הצפון ושל הדרום.

עופר גרידינגר: במחוז הצפון המועצה הארצית החליטה להפקיד תוכנית מיתאר מחוזית חדשה ומעודכנת.

עופר גרידינגר: התוכנית בהחלט מאפשרת את פיתוח אותם ישובים שהוזכרו קודם לכן על-ידי מר מנחם אריאב, מר יצחק בריק ודוברים אחרים.

עופר גרידינגר: היא בהחלט לא מונעת את זה.

אברהם פורז: השאלה היא האם אתם מעודדים את הקמת "מלכת הקריות" או לא.

עופר גרידינגר: אנחנו גם עמלים כעת על תוכנית מיתאר מחוז חיפה.

עופר גרידינגר: הגשנו למועצה הארצית את תוכנית המטרופולין חיפה ובהחלט בתוכניות האלה "מלכת הקריות" הופיעה.

עופר גרידינגר: הופיע סימון, הופיע איתור ל"מלכת הקריות".

אברהם פורז: למה צריך את זה?

עופר גרידינגר: התוכניות עליהן אני מדבר הן תוכניות לעוד 20 שנה.

אברהם אשרי: צריך להחליט מה עושים.

יצחק בריק: זה הרבה יותר מתקדם מאשר תכנון כרמיאל, דרך אגב.

עופר גרידינגר: אני לא מקדם את התכנון המפורט של הישובים האלה.

עופר גרידינגר: בעניין זה צריך לפנות למשרד הבינוי והשיכון ולמינהל מקרקעי ישראל.

עופר גרידינגר: מינהל התכנון במשרד הפנים אחראי על תוכניות מיתאר מחוזית שהן תוכניות לטווח ארוך.

עופר גרידינגר: את תוכנית הפיתוח, לא אנחנו עושים.

אברהם פורז: לטווח ארוך תמיד אפשר לקחת שטח חקלאי אי שם בישראל ולהפוך אותו לישוב.

אברהם פורז: בשביל מה להתעסק כרגע בקידום עניין שיוציא את הנשמה מן היתר?

עופר גרידינגר: אנחנו עושים שתי פעולות כעת.

עופר גרידינגר: אנחנו עומדים להתחיל בעבודה שלדעתנו היא מאוד חשובה.

עופר גרידינגר: היא עונה על מה שתוכנית המיתאר המחוזית אומרת ועל מה שמר שמאי אסיף עושה בתמ"א 35, תוכנית לאיזור נצרת.

עופר גרידינגר: זאת תוכנית חדשה ומעודכנת לאיזור נצרת, נצרת עילית וסביבותיה, שבאה לחזק ולהוסיף את כל אותם שטחי פיתוח שאנחנו מדברים עליהם באיזור נצרת ומרכז הגליל.

אברהם פורז: אגיד לך מה הבעיה.

אברהם פורז: אתם יכולים לפתח 5 דברים במקביל.

אברהם פורז: משעה שאתם תיתנו אפשרות לבנות ב"מלכת הקריות" אז לא משנה שהתב"ע תאפשר בניה במקום אחר, זה לא יקום.

אברהם פורז: אם אתה יוצר את השסתום הזה, אם אתה נותן את הפתח במקום אחר, הקיטור ייצא לצד ההוא.

עופר גרידינגר: כמו שמר שמאי אסיף אמר קודם, כאשר "מלכת הקריות" תגיע לוועדה המחוזית ולמועצה הארצית אז ידונו ויכריעו בשאלת השלביות של פיתוח אותו יעוד קרקע לעשרים השנים הבאות.

זאב ורטהיימר: לדעתי מה שהוא אומר לך הוא פשוט אסון למדינה.

זאב ורטהיימר: טוב שהוא לא אמר שכולם יעברו לירושלים ולתל-אביב.

יצחק בריק: יש כאן בעניין "מלכת הקריות" אחיזת עיניים.

יצחק בריק: אסביר למה אני מתכוון.

יצחק בריק: היום התוכנית של "מלכת הקריות" מבחינת התכנון שלה מתקדמת הרבה יותר ממה שנאמר פה לגבי כרמיאל ונצרת בהיבט של פיתוח נוסף חדש.

יצחק בריק: כלומר, היא היום תוכנית הרבה יותר מתקדמת ומוכנה לבינוי מאשר כל תוכנית אחרת.

יצחק בריק: האמירה הזאת, שהמועצה הארצית תחליט על העניין, היא זריית חול בעיניים.

יצחק בריק: זה דבר שייצא לדרך כמעט מייד.

יצחק בריק: אני רוצה לומר דבר נוסף.

יצחק בריק: כל מעצבי המדיניות במדינת ישראל, השרים, שמעו ממני לראשונה שיש תוכנית להקמת "מלכת הקריות".

יצחק בריק: כמעט כולם הופתעו, כמו רבים כאן, שיש בכלל דבר כזה וכולם הביעו את התנגדותם המוחלטת.

יצחק בריק: יש כאן אינטרסנטים.

יצחק בריק: אני הייתי במינהל מקרקעי ישראל ושמעתי שם דברים שמאוד הבהילו אותי.

יצחק בריק: מינהל מקרקעי ישראל אומר דבר מאוד פשוט: אנחנו לא עוסקים במדיניות, אנחנו עוסקים בשיווק.

יצחק בריק: איפה שיותר קל לשווק קרקעות, שם נשווק.

יצחק בריק: היות ושם יש ביקושים ושם גם הכסף, לשם אנחנו הולכים, לכן אנחנו בונים את "מלכת הקריות".

יצחק בריק: זורקים אבן ואחר-כך שמים את העיגול מסביב, זאת המטרה, ולך תוכיח עכשיו.

יצחק בריק: אני חוזר ואומר שאם זה הכיוון מדינת ישראל חייבת להגיד למינהל מקרקעי ישראל ולאינטרסנטים שמקדמים את התהליך הזה - שום מדינאי לא מוביל את זה, זה אינטרסנטים שמאחוריהם יש כסף גדול - להגיד להם: חבר'ה, עד כאן, עצרו את התהליך, הממשלה תחליט אם יש מקום להקים עיר חדשה שתיקרא "מלכת הקריות" או לא.

יצחק בריק: אני אומר, זה השלב לעצור ויש לכם את היכולת לעשות את זה.

עופר גרידינגר: בתוכניות למחוז חיפה אנחנו בהחלט מסוגלים להוכיח שלאותו טווח ארוך שהזכרתי "מלכת הקריות" חיה ונושמת.

אברהם פורז: מה זה טווח ארוך?

אברהם פורז: בשביל מה אתם מתעסקים עם התכנון של דבר שהוא לעוד 20 שנים?

אברהם פורז: המדינה הזאת מגיעה לאבסורדים.

אברהם פורז: אנחנו לא פותרים את הבעיות של מחר ואתם פותרים את הבעיות של עוד 20 שנים.

עופר גרידינגר: אנחנו עכשיו דנים בתוכניות - - -

אברהם אשרי: כי רוצים לעשות את זה מחר באמת.

אברהם פורז: אני רוצה להגיד לך, אין לי טענה למינהל מקרקעי ישראל.

זאב ורטהיימר: לי יש טענה מאוד חמורה כלפיהם.

זאב ורטהיימר: זה הגוף הכי אנטי ציוני שאני מכיר במדינה.

אברהם פורז: אני יכול להבין אותם, שהם רואים את עצמם כסוחרי קרקעות.

אברהם פורז: במקום שיש קרקע שאפשר לשווק במחיר טוב, הם דוחפים את העניין.

זאב ורטהיימר: הם המדינה.

זאב ורטהיימר: הם לא ספסרים.

אברהם פורז: אבל אתם לא רוצים לעצור את זה.

אברהם פורז: אתם צריכים להכניס לאלמנטים של התכנון עוד אינפוטים, מעבר לעניין של מחיר הקרקע שם.

עופר גרידינגר: אנחנו בהחלט מהווים גם גורם ביקורת, גם במוסדות התכנון ולא רק במינהל התכנון, על תוכניות שמוגשות על-ידי כולם, כולל מינהל מקרקעי ישראל.

אברהם פורז: מי הוא היזם של התוכנית הזאת?

עופר גרידינגר: מינהל מקרקעי ישראל.

אברהם פורז: הוא רוצה על זה כסף.

זאב ורטהיימר: אתה אומר למעשה שמשרד הפנים עובד בשביל מינהל מקרקעי ישראל, ומינהל מקרקעי ישראל עובד בשביל אנשי נדל"ן.

אברהם פורז: זאת אחת הסיבות לכך שאני כל הזמן מתנגד לאיחוד של המינהל עם התכנון.

אברהם פורז: מר ורטהיימר, ההתנגדות פה של קבוצת חברי כנסת לשילוב בין המינהל לתכנון היא בדיוק כדי למנוע את הדבר הזה.

זאב ורטהיימר: והממשלה מתעסקת עם השלום.

עופר גרידינגר: כמו שאמרתי, מוסדות התכנון הרשמיים - לא מינהל מקרקעי ישראל - עוד לא החליטו.

יצחק בריק: המועצה הארצית בדרך להחליט.

יצחק בריק: הם יכולים להחליט חיובית ואפשר עוד לעצור אותם.

אברהם פורז: רבותי, הנושא הזה הוא מספיק חשוב כדי שאני אייחד לו ישיבה נפרדת.

אברהם פורז: פה יש אולי עוד אפשרות, מעבר לדיבורים גם לעשות משהו מעשי.

אברהם פורז: אני מבקש שאנחנו נזמן דיון בהשלכות הכלכליות - לא התכנוניות, כי אולי זה שייך לוועדה אחרת - בהשלכות הכלכליות והאורבניות בתחום השיכון של הקמת העיר "מלכת הקריות".

אברהם פורז: אנחנו נזמין לכאן את כל הגורמים: אנשי המועצה הארצית, מינהל מקרקעי ישראל, את כל מי שעוסק בעניין הזה.

אברהם פורז: נזמין את ראשי העיריות במפרץ, גם בחיפה וגם בגליל.

אברהם פורז: נקיים על זה דיון נפרד.

אברהם פורז: זה לא שייך לנגב.

זאב ורטהיימר: אני בעד לעשות דיון על הנגב אבל בנפרד.

ענת צור: אם יוחלט על זה אז יתנו מכת מוות לאיזורים אחרים.

אברהם פורז: אני מבקש ממך, אנא אמור ככל שאתה יכול לגורמים שמופקדים על העניין במועצה הארצית שאנחנו רוצים לעסוק בנושא הזה ורוצים שבינתיים לא תתקדמו.

אברהם פורז: עם כל הכבוד למינהל מקרקעי ישראל, יש גם אלמנטים מעבר לספקולציה בקרקע.

שמאי אסיף: צדק השר כשאמר שצריך להסתכל תמיד הן על הטווח הקצר והן על הטווח הארוך.

שמאי אסיף: אין דרך לא להסתכל על זה יחד.

שמאי אסיף: אני חושב שאם רוצים לעשות צדק עם תוכנית כמו תמ"א 35, שאמורה לעצב את פני המדינה ל-20 השנים הקרובות, אז יש טעם להקדיש לזה זמן, להקדיש לזה דיון שלם אם זה מעניין את הוועדה הזאת והיא רואה את זה בתחום עיסוקיה.

אברהם פורז: מר אסיף, נושא התכנון שייך למשרד הפנים לפי שעה והוא שייך לוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

אברהם פורז: אני לא רוצה להתעסק עם תכנון, למרות שנטיית הלב שלי כן לעסוק בתכנון, אתה יודע, מסיבות היסטוריות.

אברהם פורז: אבל אני משתדל לא להיכנס לתחומים של ועדות אחרות.

אברהם פורז: לעומת זה, השאלה של פיתוח הגליל, תעסוקה, מגורים, אשפה - זה עניין כלכלי ושלטוני מוחלט ולכן אנחנו נזעקים לעניין הזה פה בוועדה.

שמאי אסיף: במסגרת הזאת תמ"א 35 אומרת הרבה מאוד דברים.

שמאי אסיף: אחת הכותרות הגדולות שלה זה הפיתוח של הנגב והגליל.

שמאי אסיף: בעניין הזה אני פורץ דלת פתוחה מבחינת כל האמירות שנאמרו כאן.

שמאי אסיף: אבל בכל זאת אני רוצה להדגיש 2-3 אלמנטים בסיסיים שקצרה כאן היריעה מלפרט אותם.

שמאי אסיף: במפה החדשה שתמ"א 35 מציעה יש עדיפות מובהקת מבחינת רזרבות הקרקע לשני אלמנטים חשובים.

שמאי אסיף: הראשון הוא מחוז הצפון, שזה בעצם הגליל לצורך העניין.

שמאי אסיף: בראייה של התחרות בין חיפה לבין הגליל יש עדיפות מובהקת לגליל.

שמאי אסיף: ובעדיפות עוד יותר גדולה, מבחינת רזרבות הכלכלה הכי גדולות, בלי שום פרופורציה למה שבעבר נעשה, בנגב.

שמאי אסיף: הכוונה היא לנפת באר-שבע.

אברהם פורז: בגליל ובנגב אתם עדיין נמצאים בבנייה צמודת קרקע?

שמאי אסיף: גם בנייה צמודת קרקע.

אברהם פורז: במרכז הארץ אתם הולכים לסגור את זה.

שמאי אסיף: בהחלט.

שמאי אסיף: לסגור עד כמה שאפשר.

שמאי אסיף: מר ריפמן, אתה רוצה להגיב?

שמאי אסיף: אז תגיב אחר-כך.

שמואל ריפמן: עם כל הכבוד, מר שמאי אסף הוא איש מקצוע.

שמואל ריפמן: אם הוא ימשיך לדבר פה סיסמאות, ככה יגמר הדיון.

שמואל ריפמן: אני רוצה לראות טבלה של יעודי שטחים, כמה הוא הולך לבנות במרכז הארץ.

שמואל ריפמן: אתה תראה שבאופן בולט תמ"א 35 נותנת עדיפות לבנייה במרכז הארץ על פני הנגב והגליל.

ענת צור: תמ"א 35 מצהירה הצהרה.

שמאי אסיף: אם אתם רוצים שאני אציג את התוכנית, אני אציג אותה, בבקשה.

שמאי אסיף: יש עדיפות מוחלטת לגליל ולנגב.

ענת צור: בהצהרה אנחנו יודעים.

שמאי אסיף: זה לא בהצהרה.

שמאי אסיף: אני אראה לך את זה בטבלאות.

אברהם פורז: גברתי מנהלת הוועדה, אנחנו ננסה, יחד עם ועדת הפנים ואיכות הסביבה, שהיא המופקדת על נושא התכנון, לקיים דיון משותף בנושא תוכנית המיתאר הארצית.

אברהם פורז: אני מקווה שחבר הכנסת אזולאי, יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, יסכים.

אברהם פורז: כבר קיימנו פעם דיון משותף.

אברהם פורז: אני לא רוצה לחרוג יותר מדי.

שמואל ריפמן: אדוני היושב-ראש, יש רק בעיה אחת.

שמואל ריפמן: אני מבקש ממך לפנות למועצה הארצית לתכנון ובניה.

שמואל ריפמן: אתה תמשיך לקבוע דיונים אך בינתיים ב-1 לחודש, ביום שלישי הבא, המועצה הארצית הולכת לאשר את התוכנית.

עופר גרידינגר: לא.

שמואל ריפמן: ואז גם ועדת הכלכלה, גם ועדת הפנים ואיכות הסביבה וגם אנחנו נמשיך להסתובב.

שמואל ריפמן: צריך לעצור את הדיון במועצה הארצית לתכנון ובניה.

שמואל ריפמן: אנחנו עובדים על זה גם במישור של הכנסת וגם במישור של השרים.

שמואל ריפמן: תלמדו את התוכנית לפני שיתקבלו החלטות.

ענת צור: מה שהוא אומר הוא נכון או לא נכון?

ענת צור: זה לא נכון, חד-משמעית.

שמואל ריפמן: מר עמרם קלעג'י אמר לי את זה.

ענת צור: אז מה כן נכון?

אברהם פורז: אנחנו נפנה היום לחבר הכנסת אזולאי וננסה לתאם את המועד.

אברהם פורז: במקביל נבקש מהמועצה הארצית שהיא לא תאשר את התוכנית עד שלא יתקיים דיון פה, בוועדות המשותפות.

שמאי אסיף: אני יכול להראות לכם את הטבלאות.

שמאי אסיף: המספרים האלה חשופים.

שמאי אסיף: אני אדבר בקצרה ואני גם מבין שיהיה דיון נוסף.

שמאי אסיף: יש עדיפות מובהקת לפריסת האוכלוסיה בצפון ובדרום, כאשר יש היפוך של מגמות.

שמאי אסיף: זאת אומרת, המגמה כרגע, שעדיין מחוז המרכז גדל באחוז שלו ביחס לשאר האיזורים, זה מה שקיים היום בפועל.

שמאי אסיף: תמ"א 35 הופכת את זה לחלוטין, עוצרת את מחוזות המרכז ותל-אביב ומפתחת באופן מסיבי בנגב ובגליל בעדיפות מובהקת.

שמאי אסיף: אני יכול להראות את כל הטבלאות אם אתם רוצים.

שמאי אסיף: הדבר השני, תמ"א 35 עושה מהפך גם בנושא של השקעות.

שמאי אסיף: מעבר לעניין הסטטוטורי הרגיל אנחנו גם הכנו מסמך של אמצעי מדיניות והכנו מודל מקרו כלכלי, וזה חשוב לוועדה הזאת.

שמאי אסיף: לפי המודל הזה אנחנו בפעם הראשונה - וזה לא על דעת כל הגורמים אבל אנחנו מאמינים בזה - בפעם הראשונה אנחנו אומרים שצריך מהיום והלאה להשקיע בתשתית פיזית ותשתית הון אנוש.

שמאי אסיף: בתשתית פיזית - 36% מהתקציב שמוקצב לעניין הזה במדינה, ובהון האנוש - 52%.

שמאי אסיף: זה אומר סדרי גודל של 4-5 מיליארד שקל בשנה בצפון ובדרום בנושא התשתית הפיזית - שזה הרבה מעבר למה שהוצג כאן - ובנושא של הון אנוש 1.5 מיליארד שקל בצפון וכמיליארד בדרום.

שמאי אסיף: זאת האמירה השניה שתמ"א 35 אומרת באופן מאוד ברור.

שמאי אסיף: אנחנו רוצים וממליצים שהמועצה הארצית, אני מקווה, תאמץ את הנקודה הזאת ותמליץ בפני הממשלה לאמץ את המדיניות הזאת.

שמאי אסיף: במודל המקרו כלכלי אנחנו גם מראים שיש מאין.

שמאי אסיף: זה לא שזה אין מאין אלא שאם הצמיחה באמת תתממש, כמו שהמודל המקרו כלכלי מראה, בעקבות תמ"א 35 יהיה יש מאין.

שמאי אסיף: הדבר השלישי, הויכוח על הנגב הוא ויכוח שצריך לדון עליו גם פה, וזה גם נדון במקומות אחרים.

שמאי אסיף: יש נקודה אחת שאני רוצה לומר לגבי הנגב.

שמאי אסיף: מה שנאמר כאן הוא לא מדוייק.

שמאי אסיף: בתמ"א 35 יש הרבה מאוד פיתוח גם דרומית לבאר-שבע, ויש אופציות שתואמו עם כל הגורמים.

שמאי אסיף: אגב, היה תיאום לכל אורך הדרך עם כל הגורמים.

זאב ורטהיימר: אין הרבה פיתוח מדרום לנגב.

זאב ורטהיימר: תיסע בכביש ותיראה.

שמאי אסיף: למה אתה אומר?

שמאי אסיף: אני עשיתי את התוכנית.

שמאי אסיף: אני מדבר על התוכנית.

שמאי אסיף: אני לא סולל כבישים.

שמאי אסיף: קודם כל אני אומר, התוכנית היא בסדר.

שמאי אסיף: הנקודה היא שצריך לקבל החלטה.

שמאי אסיף: כבוד היושב-ראש, החלטות הן לפעמים כואבות אך צריך לעשות את זה.

שמאי אסיף: אחד הדברים שצריך להחליט לגבי איזור הנגב, דהיינו נפת באר-שבע לצורך העניין הזה, מקו שדרות ודרומה, זה לתת עדיפות מובהקת לאיזור שמוגדר אצלנו כמטרופולין באר-שבע, שכולל את המשולש שבתוכו נתיבות, שדרות, ערד, משולש גדול של מטרופולין באר-שבע, כשבאר-שבע במרכזו.

שמאי אסיף: זאת אמירה מאוד מובהקת וברורה.

שמאי אסיף: זה כולל את נבטים והרבה דברים שנאמרו כאן.

שמאי אסיף: צריך לקבל את ההחלטה הזאת באופן ברור ולא להמשיך בכל מיני דברים אחרים שהם פחות חשובים.

אברהם פורז: רבותי, אנחנו נקיים דיון נוסף.

אבי קרמפה: אני ראש המועצה האזורית מעלה יוסף, ומלפני שבוע יושב-ראש הרשות לפיתוח הגליל.

אבי קרמפה: במסגרת תפקידי אני גם חבר בוועדה המחוזית לתכנון ובניה של מחוז הצפון כבר כמה שנים ויושב-ראש הוועדה המקומית.

אבי קרמפה: תאמינו לי שאנחנו באים מהשטח.

אבי קרמפה: הדברים שנאמרים פה הם דברים חשובים ונכונים.

אבי קרמפה: הדברים הם לא חד-משמעיים.

אבי קרמפה: אם תשמע אותי ואת מר סטף ורטהיימר באותו עניין, ושנינו מהגליל, גרים לא רחוק אחד מהשני, אתה תשמע בנושאים מסויימים גירסאות או תפיסות עולם שונות, וזה לגיטימי.

אבי קרמפה: תכנון לטווח ארוך צריך להיות.

אבי קרמפה: תמ"א 35 ותוכניות מיתאר מחוזיות יכולות להיות טובות יותר או טובות פחות וצריך להתווכח תוך כדי הכנתן.

אבי קרמפה: אני מכה על חטא כי אנחנו כראשי הרשויות לא מספיק נלחמים בזמן שמגלגלים את התוכניות האלה.

אבי קרמפה: אולי עכשיו בתמ"א 35 אנחנו נוהגים קצת אחרת אבל בתוכניות מיתאר מחוזיות וארציות אחרות לא עשינו כך ואחר-כך באנו לבכות שהתוכנית מעכבת אותנו.

אבי קרמפה: זו חוכמה קטנה מאוד.

אבי קרמפה: אני חושב שצריכות להיות תוכניות מיתאר כי חייבות להיות לנו במחסן תוכניות זמינות שכאשר יבוא הזמן אפשר יהיה להשתמש בהן.

אבי קרמפה: למדינה מותר, והיא אפילו חייבת, לקבוע מתי מממשים איזה תוכנית.

אבי קרמפה: הדברים לא סותרים זה את זה.

אבי קרמפה: אפשר להכין ערימות של תוכניות.

אבי קרמפה: כולם יודעים לדבר על תוכניות מגירה ועל שצריך להתכונן לעתיד.

אבי קרמפה: אם לא עושים תוכנית אז שואלים: לאן יבואו העולים, לאן יבואו הצליינים, איפה הם ינחתו בשדה התעופה לוד, האם כן יכינו להם בניין או לא יכינו להם בניין?

אבי קרמפה: כמה התווכחו על נתב"ג 2000, כמה גורמים רבו אחד עם השני על זה, ואחר-כך יהיו ועדות חקירה, כמו שאמר כאן חבר הכנסת ויצמן שירי קודם ואמרו אחרים.

אבי קרמפה: אנחנו צריכים לדבר על התכלס של היום יום.

אבי קרמפה: כראש רשות אני קם בבוקר ורוצה לעשות איזור תעשיה ב"גורן", ודיבר עליו שר התעשיה והמסחר קודם.

אבי קרמפה: המדינה שפכה שם עשרות מיליוני שקלים ואני רוצה לפתח אותו.

אבי קרמפה: אני צריך לבחון מה הם הגורמים מעכבי הפיתוח.

אבי קרמפה: אפשר להגיד שזה ה"ירוקים".

אבי קרמפה: ה"ירוקים" זה לא הדבר הכי גרוע שבעולם.

אבי קרמפה: תאמינו לי, אפשר להסתדר איתם.

אבי קרמפה: אם יודעם לעשות את זה נכון אפשר להסתדר איתם.

אבי קרמפה: הבעיה היא משאבים.

אבי קרמפה: אם אני כמועצה אזורית של 7,000 נפש, המדורגים נמוך ברמה הסוציו-אקונומית, צריך להרים פרוייקט ביוב, קו אחד של 30 קילומטרים מבסיס בירנית במזרח ועד נהריה במערב, להשקיע שם 25 מיליון שקלים, להיות שותף לפיתרון קצה בשלומי שעולה 25 מיליון שקלים (חלקי יהיה קטן כי אני לא תורם הרבה, לצערי), להיות שותף לפיתרון ביוב עם מעלות, עם געתון ועם אחרים, להיות שותף לפיתרון האזורי שיהיה בסוף בנהריה על חוף הים - אז אני צריך לקחת 90% הלוואות.

אבי קרמפה: רבותי, בלי פיתרון ביוב אני לא יכול לתת היתר בניה.

אבי קרמפה: כשנתתי, לקחו אותי לבית-המשפט המחוזי.

אבי קרמפה: המדינה צריכה להחליט.

אבי קרמפה: היא צריכה להתעסק עם הדברים האלה.

אבי קרמפה: היא לא יכולה לבוא ולהגיד לרשויות שייעשו ביוב, שייקחו הלוואות של 90%.

אבי קרמפה: אני עכשיו צריך להחליט איפה אני יותר חסר אחריות: כשאני לוקח הלוואה שאני לא יוכל להחזיר - וייתנו לי - או כשאני לא לוקח אותה כי אני לא יכול להחזיר.

אבי קרמפה: זאת דילמה לא פשוטה.

אבי קרמפה: היא קיימת והיא מעכבת, גם את הרחבת הישובים - אני לא מדבר על מינהל מקרקעי ישראל ש- - -

אברהם פורז: אולי בסוף כן תוכל להחזיר אם בכל זאת העסק יעבוד.

אבי קרמפה: אולי, אבל אז אני צריך לחכות שמפעלים יגיעו.

אבי קרמפה: כאשר הקטינו את המענק של החוק לעידוד השקעות הון, ויש אפשרות לקבל מענקים דומים במקומות אחרים, למה שייבואו אלי?

אבי קרמפה: דיברו על זה קודם, לכן אני לא נכנס לזה.

אבי קרמפה: אבל יש גם את הגורם הבטחוני.

אבי קרמפה: מר סטף ורטהיימר אמר קודם שאין יותר בעיות של בטחון.

אבי קרמפה: כשפנה אלי מר איתן ורטהיימר ואמר לי שהוא צריך 600-700 דונם איזורי תעשיה ב-2-3 מקבצים, באתי ואמרתי: יש לי את איזור התעשיה "קורן", אבל שם זה בעיה כי גם מר שלמה בוחבוט שותף, אז זה ירד מהפרק מהר מאוד, ויש לנו את איזור תעשיה "גורן" שהוא 220-230 דונם, חציו כבר מפותח, שם המדינה השקיעה כסף.

אבי קרמפה: הוא אמר לי: השותפים שלי ברולס רויס אמור שהם לא יכולים להיות על-יד גדר הגבול כי הם צריכים לעבוד על-פי לוח זמנים.

אבי קרמפה: מתי שמתחייבים לספק, מספקים ואם המפעל לא יעבוד כשיש קטיושות אז אי אפשר יהיה לעמוד בלוח זמנים.

אבי קרמפה: אז יש בעיה של בטחון או אין בעיה של בטחון?

אבי קרמפה: יש בעיה של בטחון.

אברהם פורז: גם כרמיאל היא בטווח קטיושות.

אברהם פורז: לא? לפי זה אז הכל צריך להיות דרומה משם.

אבי קרמפה: יותר קטיושות נפלו בישובים הדרומיים של המועצה שלי מאשר במושב זרעית שהוא על גדר הגבול, כי הקטיושה עפה בקשת.

אבי קרמפה: עכשיו כשנתקרב לגדר אז זה יתחיל לעוף באופן שטוח.

אבי קרמפה: אמרו שייבנו לנו קירות.

אבי קרמפה: גם את זה לא בונים, דרך אגב.

אבי קרמפה: עובדים עלינו בעיניים גם בקטע הבטחוני, אבל זה לא העניין של הוועדה הזאת.

אבי קרמפה: אני רוצה להגיד בשורה התחתונה, אם היו אומרים לי כראש רשות שאני אחראי לסלול את כל הכבישים באיזור שלי, את כל הביוב, את כל החשמל ואת כל הטלפוניה והתקשורת, רבותי, היינו נשארים כמו בימי הביניים.

אבי קרמפה: אני לא מבין למה ממשלת ישראל מתייחסת לביוב בשונה ממה שהיא מתייחסת לכבישים.

אבי קרמפה: אני חושב שצריכים להסתכל על הגורמים מעכבי הפיתוח, שלממשלה יש אפשרות לטפל בהם.

אבי קרמפה: אם הממשלה רוצה להחליט ששני הקצוות האלה הם עכשיו בסדר העדיפות העליון שלה, ואפשר לעשות גם שלום ובאותו זמן גם לעשות את הדברים האלה בתוך הארץ פנימה, אז אנחנו פתוחים לעשות את הדברים.

אבי קרמפה: יש תשתית.

אבי קרמפה: עם כל הקיטורים שלנו, אי אלו דברים אכן נעשו בשנים האחרונות.

אבי קרמפה: עובדה שאיזור התעשיה "גורן" מפותח.

אבי קרמפה: רק צריך להביא לשם יזמים.

יעקב טרנר: שמחתי לשמוע חלק מהדברים.

יעקב טרנר: אני החמצתי לצערי את החלק הארי של הפתיחה אבל שמחתי מאוד על כך שהוועדה הזאת החליטה לפתוח בסדרת דיונים.

יעקב טרנר: אני מבין שזה לא הדיון האחרון.

אברהם פורז: זה הדיון הראשון בנושא.

יעקב טרנר: אני שומר לעצמי את הזכות לדבר, לאור הדברים שיישמעו ונשמעו, ולפרוס את מה שאנחנו מאמינים לגבי העניין.

יעקב טרנר: אני רוצה לתרום תרומה קטנה אחת לנושא איל"ח.

יעקב טרנר: מכל הדיבורים הגדולים של מדינת ישראל נשאר דבר אחד מאוד חשוב, לדאוג לפרנסתם של אזרחי הדרום.

יעקב טרנר: אם לא תהיה פרנסה שמבוססת על היי-טק בראש ובראשונה ואנחנו נישאר רק עם פנצ'ריות (תיקון פנצ'רים) באיזור הדרום, כך יראה הדבר.

אברהם פורז: תיקון פנצ'רים זה טוב.

אברהם פורז: סימן שיש מכוניות.

יעקב טרנר: כן, אבל הן נמצאות בצפון.

יעקב טרנר: כמו ששמעת, הרולס רויס הוא בצפון.

יעקב טרנר: איל"ח, על אף כל הוויכוחים הציבוריים סביב העניין, הוא בשורה גדולה ואמור להביא הרבה מאוד כספים למדינת ישראל והרבה מאוד מקומות פרנסה.

יעקב טרנר: אני יודע שישנה התחבטות קשה מאוד.

יעקב טרנר: אני יודע שישנה ביקורת מכל מיני סוגים, אני מאוד מעורב בעניין.

יעקב טרנר: אני חושב שמדינת ישראל צריכה רגע אחד להתעשת ולהגיד להם: תביאו את מה שאתם אומרים.

יעקב טרנר: אף אחד לא יביא במקומם 350 מיליון דולר.

יעקב טרנר: אנחנו מרוב צדקנות ומישחקים מגרשים את אחרוני המשקיעים במדינת ישראל.

יעקב טרנר: היום בשווקים העולמיים ישנם איזורי סחר חופשיים שהולכים, גדלים ומתרחבים, ואנחנו רק מתחבטים ושואלים את עצמנו כל מיני שאלות, אם היהודים "הנוכלים" האלה, המיליונרים הגדולים בארצות-הברית, לא מתכוונים בכלל להפוך את המקום הזה שקוראים לו איל"ח למכבסת מס.

יעקב טרנר: זה הדבר שמדאיג את מדינת ישראל?

יעקב טרנר: מכבסת המס של העשירים מניו-יורק?

אברהם פורז: הבעיה היא אחרת, האם מדינה מתקדמת ומפותחת צריכה לתת מין דברים כאלה או שזה פיתרון של העולם השלישי.

יעקב טרנר: אנחנו שכנענו את עצמנו שאנחנו מדינה מתקדמת ומפותחת ומרגע זה ואילך אנחנו מכסחים כל רעיון טוב.

יעקב טרנר: בואו נחליט שאנחנו לא מדינה מפותחת ומתקדמת ועכשיו הכל בסדר.

יעקב טרנר: אני אומר לך שבמצב שיש לנו בדרום, גם בנושא האבטלה, גם בנושא התעסוקה, בין היתר בעובדה שההיי-טק לא יורד דרומה מקו קריית-גת ואנחנו צריכים לשאול את עצמנו כבר מזמן מדוע זה כך.

יעקב טרנר: אז עזוב, בואו לא נעטר את עצמנו בפרחים ונגיד שאנחנו מדינה מתקדמת ומפותחת.

יעקב טרנר: אנחנו מדינה עם בעיות.

יעקב טרנר: מדינה עם בעיות מהסוג של מדינת ישראל צריכה למצוא את הפתרונות מהסוג שמגישים לנו על מגש.

יעקב טרנר: אני לא יודע מה אנחנו עושים לאנשים האלה.

אברהם פורז: זה ברור.

אברהם פורז: אתה תומך בעניין של האיל"ח.

יעקב טרנר: מאוד תומך.

יעקב טרנר: לפעמים אני מסתובב בארצות-הברית במסגרת הצרכים של העיר.

יעקב טרנר: אני כל הזמן מקדיש תשומת לב לאותם אנשים שעדיין מוכנים להשקיע במדינת ישראל.

יעקב טרנר: אני נפגש איתם.

יעקב טרנר: אני אומר לך, אני לא יודע מה אנחנו רוצים מהם.

אברהם פורז: תודה רבה.

אברהם פורז: חברת הכנסת מאור, את רוצה לומר משהו?

יהודה רותם: אתה מסתכל לפעמים על הפתקים שנותנים לך?

יהודה רותם: הגעתי ב-10:30 והעברתי לך פתק.

יהודה רותם: אני כמנכ"ל הרשות לפיתוח הגליל רוצה לדבר.

אברהם פורז: אנחנו ניתן לו ואחר-כך ניתן לחברי הכנסת.

יהודה רותם: מה אנחנו עושים פה בעצם?

יהודה רותם: אני מודה לך שהעלית פה את הבעיה.

יהודה רותם: אני חושב שזאת הפעם הראשונה שאני נתקל בשנים האחרונות ביוזמה של ועדת כנסת להעלות את זה על השולחן.

יהודה רותם: אני רוצה לומר רק שני משפטים, כי יצגו את הגליל יפה מאוד, מר בריק, מר ורטהיימר ואחרים שדיברו.

יהודה רותם: אם היית יכול להביא לגליל 5 סטף ורטהיימרים - לא יהינו יושבים פה.

יהודה רותם: אני לא אומר את זה בגלל שהוא יושב פה.

יהודה רותם: אנחנו לא מכירים באופן אישי.

יהודה רותם: אנחנו יושבים פה כי המדינה לא עשתה שום דבר, לא בגליל ולא בנגב.

יהודה רותם: אני רוצה להציג את הפיתרון היחידי שקיים.

יהודה רותם: אגיד מילה טובה על עורכי תמ"א 35.

יהודה רותם: יש לי הרבה הסתייגויות ואנחנו העלינו את זה לפני כשנה עם כל ראשי הערים בגליל.

יהודה רותם: זאת פעם ראשונה שאנשי משרד הפנים ומי שעוסק בתמ"א 35 מכינים תוכנית כלכלית, נספח כלכלי של מדיניות שנותן פיתרון מכובד מאוד.

יהודה רותם: אדוני היושב-ראש, אני רוצה פה לתת לך משימה.

יהודה רותם: זאת המשימה שאם תצליח לממש אותה, עשית את היום.

יהודה רותם: תדאג שאותו נספח כלכלי, אחרי שייעשו בו השינויים, יקבל תוקף סטטוטורי.

יהודה רותם: נקודה.

יהודה רותם: אם כתוב שם: כבישים, מסילות ברזל - שזה ייעשה.

יהודה רותם: אני לא רוצה להוסיף שום דבר פרט למשפט אחד.

יהודה רותם: ישבה גברת דינה רצ'בסקי בדיון לפני כשנה ברשות לפיתוח הגליל בכנסת עם 100 ראשי רשויות.

יהודה רותם: היא הראתה גרף אחד שנורא הפחיד אותי: תמ"א 31.

יהודה רותם: תמ"א 31 תיארה מצב מסויים, בגליל ככה, במרכז קו כזה.

יהודה רותם: ועכשיו מה בפועל?

יהודה רותם: בגליל במקום ככה - ככה.

יהודה רותם: במרכז במקום ככה - ככה.

יהודה רותם: מה שקרה בפועל לא היה כמו התוכניות.

יהודה רותם: אם ועדת הכלכלה תיקח כמשימה לאמץ את התוכנית הזאת, אחרי שנכניס בה שינויים, ולהפוך אותה לסטטוטורית, הכל ייעשה.

יהודה רותם: תודה.

ענת צור: אני רוצה מאוד לברך על הישיבה.

ענת צור: טוב שוויתרתי קודם על רשות הדיבור למנכ"ל הרשות לפיתוח הגליל כי בדיוק אלה הדברים.

ענת צור: הבעיה היא לא להקים ועדת חקירה על העבר.

ענת צור: אין אחד שיגיד שהמדינה למרות חזון בן-גוריון השקיעה בנגב והשקיעה בגליל.

ענת צור: הבעיה היא איך לנצל את חלון ההזדמנויות הטוב שאנחנו נמצאים בו, גם בגלל שזאת שנה עגולה, תחילת שנת 2000, 50 שנה למדינה, ובעיקר שיש תהליכי שלום, ובאמת לשנות בנקודה קריטית את ההחלטות.

ענת צור: אם את זה נקדם, חבר הכנסת פורז, אז יישר כוח.

ענת צור: איך אפשר לקדם את זה?

ענת צור: הדבר הראשון זה מדיניות.

ענת צור: לדעתי נכון מה שאמרה גברת נילי ויסמן, נציגת הנגב.

ענת צור: הבעיה היא איך ליצור את המנגנון שיבטיח אחר-כך את ההחלטות ואת הסיסמאות, גם בנגב וגם בגליל.

ענת צור: הדבר השני זה לחזור על החלטות על מדיניות, וזה עניין של סדרי עדיפויות.

ענת צור: דבר שלישי, אני לגמרי מקבלת את כל מה שאמרו על תמ"א 35, לטוב ולרע.

ענת צור: בוועדת המדע היה לנו דיון על תמ"א 35.

ענת צור: אני רוצה להגיד במה לא השתכנעתי, וזאת ההצעה.

ענת צור: אני חושבת שצודקות כל ההצהרות שלכם על הגליל.

ענת צור: אם תקום העיר "מלכת הקריות", כשאנחנו יודעים מה היא מדיניות מינהל מקרקעי ישראל, אז מה חשוב מה אחר-כך כתוב?

ענת צור: הנספח לעולם לא יהפוך לסטטוטרי, ואם הוא יהפוך הוא לא ייושם אם תקום "מלכת הקריות".

ענת צור: לכן, חבר הכנסת פורז, ההצעה העיקרית היא מה שאמרת אבל חד-משמעית.

ענת צור: אני לא קיבלתי תשובה ברורה על מה שאמר מר שמואל ריפמן.

ענת צור: האם ב-1.2 התוכנית מאושרת?

ענת צור: כן או לא?

ענת צור: אנחנו רוצים תשובה אמינה.

שמואל ריפמן: מר עמרם קלעג'י אמר לי שאם יהיה לו רוב ב-1 לחודש, הוא יעביר את התוכנית.

ענת צור: אז ככה כל הדיבורים שלנו הם סתם.

אברהם פורז: חברת הכנסת ענת מאור, דיברנו על כך שאנחנו נקבע מועד עם ועדת הפנים ואיכות הסביבה ועל דעת שני יושבי-ראש - אני מקווה שחבר הכנסת אזולאי יסכים ("מלכת הקריות" גם תיפגע בעכו אז בטח הוא יתנגד להקמתה) - הנושא ידון במהרה.

ענת צור: אבל זה לא יעבוד.

ענת צור: שהמועצה הארצית לא תאשר את זה בינתיים.

ענת צור: והערה אחרונה, אני רוצה לחלוק על מה שאמרו פה.

ענת צור: לא יהיה פיתוח של הנגב שלא דרך הדרום.

ענת צור: החלטה להשקיע, אם זה דווקא בקריית-גת, ואותו דבר בעמק יזרעאל בצפון - אי אפשר לדלג על האיזורים.

ענת צור: זאת אומרת מגדרה וחדרה ואילך.

ענת צור: ולגבי הבדואים, לא כאן המקום, אבל יש הרבה דרכים איך לעשות תוכנית מיתאר, לא של ערים או פזורה אלא באמת ישובים קהילתיים.

אבשלום וילן: אני מברך אותך שכאיש אופוזיציה אתה עוסק בנושא - הוא אופוזיציונר לכל דבר - כי הדבר החשוב ביותר זה החלטות ממשלה ורצון של הממשלה לבצע.

אבשלום וילן: ממשלות מתחלפות והולכות והכל נשאר בגדר דיבורים.

אבשלום וילן: כמו בכל דבר בחיים - ויושבים פה כמה אנשי ביצוע - הכל מתחיל ונגמר בראש ובמדיניות שאותה מתכוונים להוביל.

אבשלום וילן: נקודה שניה, אני מאוד מקווה, בניגוד למה שאתה אמרת ובהמשך למה שאמר מר סטף ורטהיימר, שכל הנושא של מינהל מקרקעי ישראל ישתנה מתחום המשחקים הפוליטיים ושתקום רשות לתכנון, שיעניין אותה באמת לפתח את הארץ ולא כמה קופונים היא גוזרת או חלוקות שלל כוחניות פוליטיות כאלה או אחרות.

אבשלום וילן: אם נבריא את המינהל ונפתח את הגליל ואת הנגב, תבוא גאולה לעולם.

אברהם פורז: רבותי, זה היה דיון ראשון.

אברהם פורז: אני חושב שלמדנו, לפחות אני למדתי, על כמה בעיות דחופות שטעונות פיתרון.

אברהם פורז: לגבי חלק מהן אנחנו כבר פונים.

אברהם פורז: נקבע ישיבות נוספות.

אברהם פורז: אני רוצה להודות לכל המשתתפים.

אברהם פורז: אני רוצה להתנצל בפני כל אלה שלא הגיעו לרשות דיבור או שדיברו בקיצור רב מדי.

אברהם פורז: אנחנו נעשה ישיבות נוספות על מנת שהנושא הזה באמת יקודם על-ידנו ושזה לא ישאר רק בגדר מליצה.

אברהם פורז: אני מאוד מודה לכם.

אברהם פורז: תודה רבה.