ועדת הכלכלה, כנסת 15, פרוטוקול מספר 26, 1999-11-08 11:00

אברהם פורז: אני פותח את הישיבה.

אברהם פורז: אנחנו מקיימים היום את הדיון בנושא השינויים במפת התקשורת יחד עם שר התקשורת החדש, השר בן אליעזר שאני מברך בהזדמנות חגיגית זו.

אברהם פורז: אתה כנראה תהיה אורח שוב בוועדה, כי אנחנו אמורים לטפל בנושאים הנוגעים למשרדך, אם כי כפי שאנחנו יודעים, מעת לעת חוק ההסדרים מעביר בצורה תמוהה נושאים שונים לוועדת הכספים של הכנסת, ונוצרים לפעמים דברים בלתי סבירים.

אברהם פורז: מצאתי לנכון לכנס את הדיון הזה, קודם כל מהבחינה הפורמלית.

אברהם פורז: ועדת הכלכלה של הכנסת אישרה בשעתו, חרף התנגדותי האישית - אני לא הייתי נלהב לרעיון הזה - ערוצים ייעודיים בכבלים ממומנים באמצעות פרסומת.

אברהם פורז: ההליך בעניין הזה טרם הושלם, וגם האישורים הסופיים של הוועדה לא ניתנו.

אברהם פורז: אמנם היו ויכוחים בין יושבי הראש הקודמים של הוועדה לבין שרת התקשורת דאז, לימור לבנת, על השאלה האם ניתן אישור סופי או לא ניתן.

אברהם פורז: עברתי על ההתכתבות, ואני סבור שהאישורים הסופיים טרם ניתנו, ולכן זה מסוג הנושאים שאנחנו צריכים לעסוק בהם.

אברהם פורז: וכשאנחנו נעסוק בזה וגם נעסוק בנושאים נוספים הקשורים ללוויין ושידורי הלוויין, אנחנו לא יכולים שלא לתת את דעתנו לעובדה - שבהצעת חוק שבעוד מספר דקות השאלה אם היא תפוצל או לא, תידון בוועדת הכנסת - שהממשלה בין היתר מציעה לכנסת בהצעה שעברה כבר קריאה ראשונה בחוק ההסדרים, לתקן את חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, ולהקים בישראל ערוץ טלוויזיה מסחרי נוסף, שיהיה מבוסס על שני זכיינים במסגרת הרשות השנייה.

אברהם פורז: גם לדבר הזה יש, לדעתי, השפעה דרמטית וחשובה על השאלות שעומדות בפנינו.

אברהם פורז: כמובן, במקביל קיימת השאלה של עתיד חברות הכבלים מול הלוויין, עתיד חברות הכבלים מול שירותים אחרים שניתן לספק בכבלים שאינם שידורי טלוויזיה, כמו: טלפוניה, אינטרנט וכיוצא באלה.

אברהם פורז: כל הדברים האלה - חלקם באו לכלל ביטוי גם בפרסומים שהיו.

אברהם פורז: חשבתי שמן הראוי ששר חדש - לפני שהוא מקבל החלטות, ישמע גם מה דעת חברי הכנסת בוועדה שעוסקת בנושא הזה, וגם שישמע אנשים נוספים מהתחומים השונים שנוגעים לפעילות משרדו בתחום הזה, כדי שיגבש בסופו של דבר עמדה אחרי שמיעה ואחרי לימוד העניין בצורה הטובה ביותר.

אברהם פורז: והשר נעתר ברצון לבקשה הזאת שלי, ולכן אנחנו מקיימים היום את הדיון במסגרת הרחבה הזאת.

אברהם פורז: אני אשתדל שכולם ידברו, אם כי אני כבר מתנצל מראש, הזמן שיינתן לכל אחד לדבר יהיה קצר יחסית, בשל העובדה שאנחנו במגבלות של זמן; ככל שיהיה בזה צורך, אם לא נסיים היום, יתכן שנוכל לקיים דיון נוסף.

אברהם פורז: תחילה, כבוד השר בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: קודם כל, אני מודה לכם.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לכל מי שטרח ובא לפה היום.

בנימין בן-אליעזר: אני בוודאי אשמע בשקיקה כל מה שיש להשמיע לי.

בנימין בן-אליעזר: אין צל של ספק שאנחנו עומדים היום ערב שינויים גדולים מאד בכל מה שקשור לתחום התקשורת, אם כי היום על פי הגדרה של היושב ראש, אני עוסק יותר בתחום השידורים לציבור, ולא בדיוק בתחום התקשורת.

בנימין בן-אליעזר: כשאתה מדבר על תחום התקשורת, זה תחום רחב מאד, ואני מודה שמאז שנכנסתי לתפקיד שלי, אלה הסוגיות שהתמקדתי בהם, כלומר: בעיקר בתחום התקשורת, פחות בתחום השידורים, ואני עכשיו נכנס לתחום השידורים, משום שכרגע זו השעה שצריך להיכנס לזה.

בנימין בן-אליעזר: כמו שאני מצהיר בתקשורת הכללית, גם כאן אני מדבר על התחרות.

בנימין בן-אליעזר: אני חושב שהמימד של התחרות החופשית יכול רק להבטיח הבאה של שחקנים חדשים, שאני מקווה ומתפלל שיביאו גם תוכן עשיר ומגוון לציבור, כשבסיכומו של עניין, הוא צריך לצאת נשכר מהצעדים שאנחנו מבקשים לקדם.

בנימין בן-אליעזר: לנגד עיניי עומדת שאלה אחת ויחידה, טובתו של הציבור.

בנימין בן-אליעזר: ב22- בחודש אוגוסט השנה קיבלה ממשלת ישראל החלטה בדבר הוספת ערוץ מסחרי כחלק מהשינויים המבניים במשק הישראלי.

בנימין בן-אליעזר: ההחלטה הזו, ללא ספק, באה בהמשך להחלטות של הממשלה הקודמת, ובעיקר החלטת הממשלה הקודמת מיום ה10- בפברואר 1997 בדבר אימוץ מסקנות ועדת פלד שהמליצה על הוספת ערוץ מסחרי חדש שיכלול שידורי פרסומת.

בנימין בן-אליעזר: במשרד האוצר נעשתה עבודת רקע כלכלית, אשר מנתחת את המבנה של הערוץ השני הנוכחי וההשלכות השליליות שיש לכך.

בנימין בן-אליעזר: אני מוכרח לומר לכם שבמשרד אנחנו שוקדים על הכנת נייר כלכלי.

בנימין בן-אליעזר: אני יודע שגם ברשות השנייה נעשית עבודה מהסוג הזה.

בנימין בן-אליעזר: בוודאי ובוודאי אלה הם ניירות שיונחו בפניי גם בבוא העת.

אברהם פורז: אבל למה זה בחוק ההסדרים, אדוני השר?

אברהם פורז: למה דבר כל כך כבד כמו ערוץ שלישי רוצים שוועדת הכספים תגמור תוך חודש?

בנימין בן-אליעזר: אתה רוצה לתת לי לגמור את הסקירה?

בנימין בן-אליעזר: תן לי לגמור את הסקירה שלי, ואחר כך אשמח לענות על כל שאלה.

בנימין בן-אליעזר: קודם כל, בואו נדבר על השאלה - כי יש גם כאלה שמטילים ספק אם צריך או לא ערוץ שלישי - אם צריך ערוץ מסחרי נוסף או לא.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה לעבור על העניין הזה כדי לחסוך שאלות.

בנימין בן-אליעזר: עד היום הזה, כפי שידוע לכם, היה בעצם מצב אנומלי, שעמד בפני האזרח היצע מאד מאד מצומצם של ערוצי טלוויזיה.

בנימין בן-אליעזר: היה הערוץ הציבורי והיה הערוץ המסחרי.

בנימין בן-אליעזר: המדיניות שלי היא לפתוח את השוק הזה.

בנימין בן-אליעזר: לפתוח את שוק התקשורת כולו, ובכלל זה גם את שוק השידורים.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה להביא את הדבר הזה למצב של תחרות, ולהביא לכך שתהיה בחירה אמיתית בין שחקנים שונים ויינתן מגוון רחב של אפשרויות להנאת הציבור - אני מקווה - הצרכנים.

בנימין בן-אליעזר: תוספת של ערוץ מסחרי בעברית שיהיה ניתן בקליטה גם למי שאינו מנוי של חברות הטלוויזיה בכבלים, או בעתיד מפעיל הלוויין, חיונית לשם הגברת הבחירה וההיצע לכלל האזרחים מבלי לשלם את הסכומים הנכבדים המשולמים כדמי מנוי למפעילי הטלוויזיה הרב ערוצית למנויים.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו נמצאים כרגע בעידן בו יוצעו לצרכן עשרות רבות של ערוצי טלוויזיה זרים, המשודרים מחוץ לארץ, ולכן ישנה חשיבות מרובה לחיזוק הישראליות על המסך לשם שמירה על התרבות הישראלית ועל הצביון הייחודי המקומי של השידורים.

בנימין בן-אליעזר: כמו גם בערוץ השני הנוכחי, גם בערוץ המסחרי החדש ייכללו שידורים הכוללים הפקות מקור רבות, שיעניקו במה נוספת - לפי דעתי משמעותית - לציבור היוצרים והמפיקים של תעשיית הקולנוע והטלוויזיה שלנו בישראל.

בנימין בן-אליעזר: הוספת הערוץ החדש תביא עמה צמיחה של שוק הטלוויזיה ותייצר, לפי דעתי, מקומות עבודה בשוק הטלוויזיה המצומצם שלנו למפיקים, לתסריטאים, לבמאים, לצלמים ולאנשי הפקה.

בנימין בן-אליעזר: אין לי ספק שהערוץ החדש יביא גם להפחתה של הריכוזיות והשליטה באמצעי המדיה השונים ויעניק הזדמנות למימוש חופש הביטוי, פלורליזם וחופש המידע והפרסום במדינת ישראל.

בנימין בן-אליעזר: אני משוכנע כי הגורמים המקצועיים ברשות השנייה שצברו ניסיון רב בליווי ובפיקוח של שידורי זכייני הערוץ השני הנוכחי, יידעו להוליך מהלך לפיו תהיה בתוספת הערוץ המסחרי החדש משום תרומה לאיכות ומגוון השידורים המוצעים לצרכן.

בנימין בן-אליעזר: ישנו אספקט אחר שהוא פתיחת שוק הפרסום בטלוויזיה לתחרות, וגם פה שמעתי כבר דברים מכל הכיוונים.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה לומר לכם שהיום שוק הפרסום, כפי שאני קולט אותו, בטלוויזיה נהנה ממחירים מאד גבוהים, שמאפיינים מצב של מונופול ומספר שחקנים מצומצם.

בנימין בן-אליעזר: מרבית הפירמות אינן מפרסמות כלל בטלוויזיה בשל העלות הגבוהה הכרוכה בכך, ורק החברות המבוססות מופיעות על המסך.

בנימין בן-אליעזר: מצב זה יוצר בעצם מונופול זה בשוק המפרסמים וחוסם את דרכם.

בנימין בן-אליעזר: מונופול הערוץ השני בתחום הפרסום הטלוויזיוני יוצר עיוותים משקיים חמורים בכך שהוא באפיק זה מכתיב מחירי פרסום גבוהים המאפשרים רק לחברות ענק להשתמש בו, והוא חוסם בפני חברות בינוניות וקטנות את הדרך אל המסך.

בנימין בן-אליעזר: התוספת של הערוץ החדש, ללא ספק תביא ברכה למשק הישראלי שסובל כרגע ממחסור כמות המפרסמים והמשדרים.

בנימין בן-אליעזר: המחירים המופרזים גורמים לעיוות בהקצאת המשאבים במשק ופגיעה ברווחת הצרכנים.

בנימין בן-אליעזר: אני מקווה שהערוץ החדש יאפשר הסרת המחסומים הקיימים לגורמים רבים ולמתחרים חדשים.

בנימין בן-אליעזר: כפי שידוע, קיבלתי את האחריות לרשות השנייה לפני שבועיים-שלושה - לטלוויזיה ורדיו - ואני נערך ליישום המדיניות הממשלתית בסוגייה.

בנימין בן-אליעזר: הצעת החוק הממשלתית מציעה כי הזיכיון בערוץ המסחרי החדש יינתן לשני זכיינים.

בנימין בן-אליעזר: אגב, למרות החלטת הממשלה, אני יכול לומר לכם שעדיין אני לא רגוע ולא שקט מזה, כלומר: אמרתי שרצוני לראות קבוצה אחת, כי לא מצאתי שום מקום בעולם שיש בו מודל של יומיים-יומיים-יומיים.

בנימין בן-אליעזר: אבל היו אי אלו בעיות שהביאו לכך שיהיו שני זכיינים.

בנימין בן-אליעזר: אני מקווה שעל הבעיות האלה נוכל במשך הזמן גם להתגבר.

בנימין בן-אליעזר: בכל אופן, כרגע ההחלטה מדברת על שני זכיינים שונים שיחלקו ביניהם את ימי השידור.

בנימין בן-אליעזר: אני מקווה שיימצא הסדר לפיו הזכיינים הנוכחיים יוכלו להתחרות בצורה הוגנת באופן שיאפשר לזכיינים הנוכחיים ולחדשים תנאים הולמים.

בנימין בן-אליעזר: תקופת הזיכיון המוצעת היא בת חמש שנים.

בנימין בן-אליעזר: הזכיינים הנוכחיים בערוץ השני יוכלו לגשת למכרז לערוץ השלישי, בתנאי שיוותרו על אחזקותיהם בערוץ שני.

בנימין בן-אליעזר: הזכיינים יוכלו לבחור האם להקים חברת חדשות משל עצמם, או לרכוש חדשות מהגורמים שישדרו חדשות.

בנימין בן-אליעזר: כפי שאתם בוודאי ערים לכך, מדובר בחברת החדשות הקיימת.

בנימין בן-אליעזר: המכרזים יוכנו על ידי הרשות השנייה, ומועצת הרשות השנייה תשמש גם כוועדת המכרזים.

בנימין בן-אליעזר: נחום לנגנטל: מה התייחסותך לגבי הקדמתו של יושב ראש הוועדה לגבי הכללת הדבר הזה דווקא בחוק ההסדרים?

בנימין בן-אליעזר: זאת סוגייה שאני מאד רוצה לדעת מה עמדתך, משום שאתה מסביר את זה מצוין, אז למה לא לעשות את זה כמו כל חקיקה רגילה?

בנימין בן-אליעזר: כולם אומרים: על מנת לפתור את אותן בעיות שהיו בעבר, בואו נעביר את זה דרך חקיקה רגילה.

בנימין בן-אליעזר: קודם כל, אני לא רואה סיכוי שעד שנת 2003 המכרז הזה ייצא לדרך.

בנימין בן-אליעזר: אני הולך להטיל את זה על הערוץ השני, שנדמה לי ששם הצטברו כל המסקנות מכל דרך החתחתים שהחוק הזה עבר עד למצב של היום.

בנימין בן-אליעזר: אני מקווה שיחד נוכל להביא לכך שגם על ידי זה שהחוק הזה יעבור כפי שהוא יעבור, נוכל להתגבר על הבעיות ולהכין אותו כמו שצריך.

בנימין בן-אליעזר: עכשיו אני רוצה לחזור לנושא הערוצים הייעודים, אבל אחר כך אפשר להמשיך להתייחס לדבר הזה.

ענת מאור: בוודאי שנתייחס, זה חוק עוקף כנסת.

בנימין בן-אליעזר: לגבי הערוצים הייעודיים, בניגוד לערוצים הכללים אלו ערוצי נישה, שהשידורים שלהם מיועדים בעיקר לנושאים מסויימים או לאוכלוסיות מסויימות בעלי מאפיינים ייחודיים, כגון: שפה, תרבות, או מורשת.

בנימין בן-אליעזר: ועדת פלד המליצה בפני הממשלה להקים חמישה ערוצים ייעודיים שיועברו ברשת הכבלים וימומנו משידורי פרסומת.

בנימין בן-אליעזר: כפי שידוע לכם, מדובר בערוץ חדשות או בשני ערוצי חדשות - זה כבר תלוי איך קוראים את סיכומי הוועדה - ערוץ מוסיקה ישראלית ים-תיכונית, ערוץ מורשת ישראל, ערוץ בשפה הערבית וערוץ עולים בשפות זרות.

בנימין בן-אליעזר: כל ההליכים המקדמיים, כפי שאתם יודעים, להוצאת המכרזים הושלמו, ובכלל זה אישור הממשלה, ועדת הכלכלה של הכנסת ואישור המועצה לשידורי כבלים.

אברהם פורז: אתה יודע שיש מחלוקת בנקודה הזאת.

בנימין בן-אליעזר: אני יודע, אמרת לי.

בנימין בן-אליעזר: בקשה לקבלת עמדה מהציבור שערכה מינהלת השידורים לגבי כל אחד מן הערוצים, העלתה כי ישנם גורמים רבים המעוניינים לקחת חלק במכרזים לערוצים החדשים.

בנימין בן-אליעזר: אני רואה בערוצים הייעודיים מתן מענה לצורכי צפייה, שאינם מסופקים כרגע בשידורים האחרים.

בנימין בן-אליעזר: הערוצים הייעודיים מבקשים לתת תשובה לקבוצות שונות במדינת ישראל, אשר אין להן אלטרנטיבה מקומית.

בנימין בן-אליעזר: התביעות מכיוון האוכלוסייה הרוסית, למשל, הן גדולות מאד.

בנימין בן-אליעזר: האוכלוסייה הערבית בוודאי ובוודאי, כשעד ליום הזה כל מה שידענו לעשות זה לתת לה כאן ושם חלקיקי שעות, והיא רוצה ערוץ משלה.

בנימין בן-אליעזר: יש היום מספר ערוצים ברוסית ובערבית שמועברים ברשת הכבלים, ונהנים מאחוזי צפייה גבוהים מאד.

בנימין בן-אליעזר: עם זאת, ערוצים אלו מייצגים סדר יום שאיננו ישראלי.

בנימין בן-אליעזר: מי שמסתכל - ויצא לי בזמן האחרון להביט לא מעט על השידורים הנקלטים מטלוויזיות רוסיות וגם ממדינות ערב - ברור שיש שם הכל, מלבד מה שאנחנו מתעסקים בו כאן בתוך מדינת ישראל, כלומר: יהיה צורך להציע לציבור הישראלי או בישראל ערוצים בשפה שלו שכוללים דיון ועיסוק בסדר היום הישראלי.

בנימין בן-אליעזר: בניגוד לטענת המקטרגים, הרי שממילא האוכלוסייה הרלוונטית בוחרת לצפות בערוצים בשפות זרות.

בנימין בן-אליעזר: מכאן שקיומו של סדר יום ישראלי בערוצים הדוברים בשפתן של אוכלוסיות אלה רק יעזור להן להשתלב בחברה הישראלית.

בנימין בן-אליעזר: הנושא השני הוא הרחבת היצע השידורים הרלוונטיים לציבור הישראלי.

בנימין בן-אליעזר: עד לפני תקופה קצרה הוצעו לציבור הישראלי חמישה ערוצים רלוונטיים באמצעות חברות הכבלים, ועוד כ40- ערוצי אנטנה, לדוגמה: הערוץ הצרפתי או ערוץ SAT הגרמני.

בנימין בן-אליעזר: הערוצים הייעודיים תורמים לשיח הדמוקרטי.

בנימין בן-אליעזר: קיומם של הערוצים הייעודיים, לפי דעתי, יזריק לתוך הדיון הציבורי שחקנים וקולות חדשים מבחינת הקמת צינורות מידע וצינורות לביטוי תרבותי חדשים לציבור שלא נהנה מקיומם עד היום, כדוגמת הערוץ המיועד לעולים, או הערוץ בשפה הערבית וערוץ המוסיקה, ובעיקר כאשר מדברים על ערוץ חדשות ייעודי.

בנימין בן-אליעזר: חשיבותו של ערוץ חדשות ייעודי היא גבוהה מאד - אגב, בין כל הערוצים האלה, אני יכול לומר לכם שפה רמת ההתעניינות מכלל הערוצים היא רמת ההתעניינות הגבוהה ביותר - בעיקר במדינה כמו שלנו שהיא רוויה באירועים חדשותיים.

בנימין בן-אליעזר: רציונל דומה פועל לגבי ערוץ המורשת, המבקש לענות על צרכיו של ציבור אשר אינו נהנה מאף אלטרנטיבה, שכן להבדיל מהערוץ המיועד לעולים ומהערוץ בשפה הערבית, אין ערוץ מורשת זר העובר ברשת הכבלים.

בנימין בן-אליעזר: נדמה לי שמתן רשיונות לערוצים הייעודיים יהווה צעד ראשון בפתיחת שוק הפרסום הטלוויזיוני לתחרות.

בנימין בן-אליעזר: שוק שהיום מוחזק בידי זכייני ערוץ 2, ואשר בשנת 1998 היה היקפו 237,000,000 דולר מתוך סך כולל של 943,000,000 דולר.

בנימין בן-אליעזר: מדינת ישראל היא ככל הנראה המדינה היחידה בעולם המערבי שמאפשר לערוץ אחד בלבד לממן את שידוריו באמצעות פרסומת ומונעת זאת מערוצים אחרים.

בנימין בן-אליעזר: מצב זה מנציח פגיעה בפלורליזם התקשורתי.

בנימין בן-אליעזר: מיעוט הערוצים מותיר כוח רב בידי מעטים.

בנימין בן-אליעזר: אם אתם רוצים, אני יכול גם להתייחס לכל אחד מהערוצים האלה.

אברהם פורז: לא כדאי להיכנס בשלב זה לפירוט נוסף.

אברהם פורז: אני מודה לך, אדוני השר.

אברהם פורז: אני מציע שסדר הדברים יהיה כך: אנחנו ניתן לכמה אנשים שאין להם שום אינטרס - זאת אומרת: אין להם זיכיון, הם לא רוצים לקבל זיכיון ולא רוצים למנוע זיכיון - לומר כמה דברים.

אברהם פורז: אחר כך נשמע את הגורמים שהם בתוך הענף.

אברהם פורז: אחר כך ידברו חברי הכנסת.

אברהם פורז: אני חושב שזה הסדר הנכון.

אברהם פורז: פרופסור דן כספי, אני יודע שאתה עוסק הרבה בתחום הזה.

אברהם פורז: פרופסור דן כספי מהאוניברסיטה הפתוחה.

אברהם פורז: דן כספי: קודם כל, תודה רבה שיש לי זכות ראשונים, זה מחייב.

אברהם פורז: אני אעשה את זה מאד בקיצור.

אברהם פורז: אני רוצה קודם כל להביע צער רב דווקא בכנסת ישראל שהבריטים עזבו את הארץ.

אברהם פורז: כך מדוע?

אברהם פורז: משום שחבל שאנחנו לא למדנו על תהליך קביעת מדיניות גם בתחום התקשורת מן הבריטים.

אברהם פורז: כשהם מתכננים שינוי או צעד בקביעת מדיניות, הם נוהגים לפי איזושהי שיטה כדי להבטיח דיון ציבורי מסודר.

אברהם פורז: אני מתכוון שקודם כל מכינים איזשהו PAPER, מפרסמים אותו - WHITE PAPER - מזמינים תגובות מן הציבור, ואחר כך מקבלים את ההחלטה הנכונה.

אברהם פורז: נראה לי שמה ששמענו כאן תואם יותר לשיטת החפיפיות של תרבות קביעת המדיניות בארץ, משום שלצערי הרב גם לקראת הדיון הנוכחי לא קיבלנו שום חומר מסודר.

אברהם פורז: אנחנו לא יודעים למה להתייחס.

אברהם פורז: לא ראינו שום עבודה מסודרת לגבי כל הנוסחאות שהשר זרק.

אברהם פורז: הכל על בסיס של סיסמאות.

אברהם פורז: לצערי הרב, בזמן שאני יושב פה, בוועדת הכנסת מחליטים על כל מיני חוקים שאמורים להגיע לוועדת הכלכלה באופן טבעי ולהעביר אותם לוועדת הכספים, ואני צריך לדאוג לאינטרס הזה גם כן.

דן כספי: מאחר שלא הכינו פה שום מסמך, קשה מאד להתייחס.

דן כספי: אני יכול רק להעריך ולומר שמה שהיה הוא מה שיהיה, וכתוצאה מכך מי שייפגע, מלבד התרבות הישראלית, זה גם השר עצמו.

דן כספי: אני רוצה להגיד בזהירות רבה שכבר עכשיו יש חרושת שמועות על תהליך קבלת ההחלטות בכל מיני עניינים במשרד התקשורת, החל מערוץ שלוש וכלה במיזוג המופלא של זכייני הכבלים, שגם זאת פרשה בפני עצמה.

דן כספי: לכן, אם אני אסכם את החלק שלי לפי שעה, הייתי מציע וממליץ שנתייחס לדיון הנוכחי כאל מפגש היכרות, ואולי בעתיד או במפגש השני יכינו את המסמכים בצורה שיטתית, כדי שנוכל לדון ולדעת במה אנחנו דנים.

דן כספי: מאחר שאני וגם עמיתי, יחיאל לימור, מייצגים את אנשי האקדמיה, אני חייב לומר שעמיתיי לא יכלו להגיע לדיון הזה, משום שהודיעו לנו בהתראה קצרה.

דן כספי: גם זה חלק מן הסגנון הישראלי, וחבל מאד.

אברהם פורז: זאת כבר ביקורת לכנסת.

בנימין בן-אליעזר: גם הניירות שהוא רצה זה ביקורת לכנסת.

יחיאל לימור: אני מוכרח להודות שכששמעתי את הדברים של שר התקשורת, תהיתי רק דבר אחד: מי ישלם את המחיר של ההצעות שאתה מציע?

יחיאל לימור: הציבור הרחב?

יחיאל לימור: אמשיך בעקבות דבריו של פרופסור כספי.

יחיאל לימור: אני מכיר חלק מהרעיונות ואני מכיר חלק מהקלישאות.

יחיאל לימור: אני גם מכיר חלק מאי הדיוקים שמופיעים בטקסט הזה, כי הם מופיעים כבר בטקסטים ישנים של משרד התקשורת.

יחיאל לימור: אמרתי בהזדמנות אחרת ואני חוזר על זה, שלו דוח ועדת פלד שאתה ציטטת אותו היה מוגש כעבודה סמינריונית באוניברסיטה, הוא היה מוחזר לכותבו לתיקונים, משום שנעשתה בו עבודה בלתי יסודית, בלתי רצינית וללא בדיקת העובדות.

יחיאל לימור: ואתה מסתמך על דוח פלד כאסמכתא בסיסית לקביעת מדיניות ממשלתית.

יחיאל לימור: כמה הערות ענייניות.

יחיאל לימור: אחד - למרות ששר התקשורת דיבר בעיקר על תקשורת אלקטרונית, התמקדת למעשה בטלוויזיה ובטלוויזיה בכבלים.

יחיאל לימור: יש רדיו.

בנימין בן-אליעזר: זה מה שנתבקשתי.

בנימין בן-אליעזר: יחיאל לימור: אני יודע, ולכן אני בדיוק רוצה להרחיב את היריעה.

בנימין בן-אליעזר: נדמה לי שכל דיון בנושא טלוויזיה בכבלים, או בנושא רדיו, במנותק מראייה כוללת של מפת התקשורת הישראלית הוא דבר מסוכן שאין כמוהו.

בנימין בן-אליעזר: לכן, צריך לראות את כל הדיונים האלה בקונטקסט הרבה יותר רחב של כל מפת התקשורת הישראלית, לא רק הטלפוניה, אלא בעיקר העיתונות הכתובה וכתבי העת.

בנימין בן-אליעזר: נקודה שנייה שלא עלתה בכלל לדיון עד עכשיו.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו עדים לתופעה נמשכת ומתעצמת של ריכוזיות ושל בעלויות צולבות.

בנימין בן-אליעזר: זאת תופעה מסוכנת, שצוברת תאוצה בזמן האחרון.

בנימין בן-אליעזר: מספיק לעיין הבוקר במדור הכלכלה של "הארץ" כדי לקבל את קצה הקרחון של התופעה הזאת, משום שיש תרשים של אחד מאילי התקשורת, רק שהתרשים הזה לא עוסק בכל העסקים האחרים שלו.

בנימין בן-אליעזר: אנחנו מדברים פה על מפלצות כלכליות בעלות עוצמה כלכלית ופוליטית.

בנימין בן-אליעזר: הסכנה היא כמובן ששוק הדעות והרעיונות מצטמצם, השיח הדמוקרטי נחלש ואיכות החיים והתרבות הפוליטית שלנו כמעט נמצאת בשוליים.

בנימין בן-אליעזר: שלוש - מחטפי חקיקה - והזכיר את זה כבר יושב ראש הוועדה - מחריפים את הבעיה.

בנימין בן-אליעזר: מדובר לא רק על חוק ההסדרים הנוכחי שבו מנסים להעביר את הערוץ השלישי.

בנימין בן-אליעזר: מדוע אישור תחנות הרדיו האזוריות לשדר חדשות ארציות צריך לעבור באמצעות חוק ההסדרים?

בנימין בן-אליעזר: חוק ההסדרים הפך להיות פח הזבל שבאמצעותו פועלים כמו גנבים בלילה ללא דיון יסודי.

בנימין בן-אליעזר: ארבע - מאז הקמת המדינה נסגרו בארץ כ40- עיתונים יומיים.

בנימין בן-אליעזר: יש לנו היום בארץ 17 או 18 עיתונים יומיים, שבעה מתוכם בלבד בעברית, שלושה מתוך השבעה שייכים למגזר החרדי והדתי.

בנימין בן-אליעזר: נשארנו עם ארבעה עיתונים יומיים בעברית לציבור הרחב.

בנימין בן-אליעזר: האם הם ישלמו את המחיר של הפלורליזם שאתה מדבר עליו?

בנימין בן-אליעזר: האם הם ישלמו את המחיר של החרפת או פתיחת שוק הפרסומת לתחרות בטלוויזיה?

בנימין בן-אליעזר: ממה יתפרנסו העיתונים?

בנימין בן-אליעזר: האם אנחנו רוצים רק ערוצי בידור בטלוויזיה, או שאנחנו רוצים גם עיתונות שמסוגלת להתבסס?

בנימין בן-אליעזר: רק לא הבנתי את הקשר של זה לעיתונות.

בנימין בן-אליעזר: יחיאל לימור: עיתונות חיה בעיקר מפרסומת.

בנימין בן-אליעזר: שוק הפרסומת מצומצם ומוגבל.

בנימין בן-אליעזר: כל ערוץ טלוויזיה ייקח פרסומת.

בנימין בן-אליעזר: רק כנקודה למחשבה, בסקנדינביה, בשוודיה, בנורבגיה יש מנגנונים של המדינה לסבסוד עיתונים כדי להבטיח את המשך קיומם וכדי לאפשר את המשך קיומו של שוק הדעות והרעיונות.

בנימין בן-אליעזר: נקודה אחרונה מתקשרת לדברים של פרופסור כספי, שלא היו מתואמים בינינו.

בנימין בן-אליעזר: אני הייתי מציע, אם מותר לי להציע, שוועדת הכלכלה תבלום את כל הליכי החקיקה, תיזום הקמת ועדה ציבורית, ואולי אפילו ועדה ממלכתית, כדי לבחון את כל מפת התקשורת הישראלית, את כל שוק התקשורת הישראלי, כדי שכל החלטה שתתקבל תהיה בקונטקסט הרחב ביותר.

אברהם פורז: אנשי רשות השידור.

אברהם פורז: הדיון לא נוגע לכם ישירות, אבל אתם עוסקים בתחום הזה.

אברהם פורז: אורי פורת: אדוני היושב ראש, כבוד השר, חברי כנסת ועמיתים למקצוע.

אברהם פורז: רשות השידור אמנם לא שייכת לנושא, מפני שלנו אין פרסומת ואנחנו גם לא רוצים שתהיה לנו פרסומת, מפני שזה הוא ההבדל העיקרי בין הערוץ הציבורי לערוצים המסחריים.

אברהם פורז: לכן אני יכול להרשות לעצמי לומר שבנושא הזה, שקשור בפרסומות, אני אובייקטיבי כי אין לי שום אינטרס בפרסומות.

אברהם פורז: אבל אנחנו שומעים שמול המונופולים יש תכנית לפלורליזם ולפתיחות כל כך גדולה עם תחרות שתהיה עוד יותר פרועה מאשר היום, כאשר כל המחירים כבר הרקיעו שחקים לגבי כל נושא וכל תחום שהטלוויזיה עוסקת בו, וזאת בגלל התחרות שהפכה להיות פרועה.

אברהם פורז: אני מבקש להביא בחשבון שהתחרות הזאת בין כל הגורמים המסחריים עלולה להביא חורבן על רשות השידור, שאף אחד לא דואג לה, ונדמה לי ששכחו אותה בסוף התור.

אברהם פורז: רשות השידור הציבורית שהיא נכס לאומי ממדרגה ראשונה, שידור ציבורי שבלעדיו דמוקרטיה לא יכולה להתקיים.

אברהם פורז: השידור הציבורי הזה נשכח משום מה, ואף אחד לא חושב מאין יבואו לו מקורותיו הכספיים על מנת שהוא יוכל להתמודד, לשרוד ואפילו גם להצליח בתחרות עם כל הגורמים המסחריים שמחכים לו באופק.

אברהם פורז: האגרה של רשות השידור לא השתנתה כבר למעלה מחמש שנים.

אברהם פורז: במידה שהיא השתנתה, היא השתנתה לרעה.

אברהם פורז: בעוד כל המחירים גואים ופורחים ועולים, אגרת רשות השידור הולכת וקטנה, הולכת וצונחת, כאשר ההגיון אומר שהסדר צריך להיות הפוך, צריך שיהיו לרשות השידור הציבורית האמצעים שעומדים ביחס להתייקרויות שנובעות כתוצאה מהתחרות הזאת.

אברהם פורז: אנחנו מעוניינים שאתה לא תתייחס בעיקר לבעיות של רשות השידור, אלא לדרך ראייתך את השינויים, כי אנחנו לא עוסקים פה בניסיון לפתור את הבעיות של רשות השידור.

אברהם פורז: אורי פורת: אדוני היושב ראש, יש לי עוד שני משפטים.

אברהם פורז: רק כדי לסבר את האוזן וכדי שתרדו לסוף דעתי, אם עד לפני כמה שנים, רשות השידור יכלה לשדר סרט קולנוע ולשלם עבור הזכויות 4,000-3,000 דולר.

אברהם פורז: היום עבור אותו סרט היא נדרשת לשלם 30,000, 40,000 ו50,000- דולר, כאשר האגרה לא רק שלא גדלה, היא קטנה ומקורות הכנסה לרשות השידור אין.

אברהם פורז: שלא תבינו לא נכון, אני בעד פלורליזם, אבל פלורליזם מסודר, פלורליזם מוגדר ופלורליזם מוגבל, מפני שאם יהיה שיטפון כזה של שידורים, אנחנו אחר כך נצטער מאד ואנחנו נהפוך להיות כמו איטליה, שהיום לא יודעת מה לעשות.

אברהם פורז: פשוט משגעים את הציבור, משגעים את המערכת הכלכלית שקשורה בתקשורת, ואם לא יהיה איזשהו גבול מוסכם שמותאם ליכולת התשלום בעוגת הפרסומת, אני חושש מאד שאנחנו נראה אנדרלמוסיה מוחלטת.

אברהם פורז: תודה רבה.

אברהם פורז: יש עוד מישהו מרשות השידור שרוצה לומר משהו?

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: דוד תדמור, הממונה על ההגבלים העסקיים, בבקשה.

אברהם פורז: אני אמרתי שאני נותן בהתחלה את רשות הדיבור לאנשים שהם לא ממש עם איזשהו אינטרס.

אברהם פורז: אני מניח שאתה גם אחד כזה.

אברהם פורז: דוד תדמור: אתייחס בקצרה לכמה נקודות.

אברהם פורז: ראשית, לנקודה של ערוץ מסחרי נוסף עם דגש על שאלת הפרסומת.

אברהם פורז: אני רוצה לחזק את דבריו של שר התקשורת בנקודה הזאת.

אברהם פורז: אמרתי בעבר, ואני אומר שוב מעל במה זו ואני אמשיך לומר זאת מעל כל במה אפשרית: המונופולין שיש לערוץ 2 בתחום הפרסום הוא נזק כלכלי לא רק לתחום התקשורת, אלא נזק כלכלי קשה לכלכלה במדינת ישראל.

אברהם פורז: בלי פרסום בטלוויזיה בכלל, בלי פרסום בפריים טיים, אי אפשר להחדיר שורה ארוכה מאד של מוצרים, שהם דווקא מוצרי הצריכה הרחבים יותר, המוצרים הממותגים.

אברהם פורז: המונופול שיש לערוץ 2 בפרסום מהווה חסם כניסה לשורה ארוכה של תעשיות במדינת ישראל ומביא לריכוזיות בשורה ארוכה של ענפים.

אברהם פורז: הוא מייקר מחירים לא רק בתחום הפרסומת, הוא מייקר מחירים במשק בכלל.

אברהם פורז: אני חושב שזה לא תקין שאנחנו הגענו עד הלום עם מונופולין כזה.

אברהם פורז: אני בטוח, כמו שאנחנו שומעים תמיד מכל מונופול, שנשמע גם היום הרצאות מאלפות למה המונופולין הוא דבר נפלא, למה התחרות תוריד מחירים, למה התחרות תפגע באיכות, למה יש תחליפים יוצאים מהכלל לתחרות שקוראים להם רייטינג או בכל שם וודו אחר.

אברהם פורז: אני רוצה לומר לכם שאין תחליף לתחרות.

אברהם פורז: המונופולין הזה מזיק, וזאת תהיה טעות קשה ביותר לא לבטל אותו בהקדם ככל הניתן.

אברהם פורז: הנקודה השנייה עניינה ריכוזיות בבעלות בתקשורת.

אברהם פורז: זה איננו נושא הדיון היום, אבל יש אליו התייחסות.

אברהם פורז: הוא רלוונטי על רקע מיזוגים שקיימים היום, מתוכננים בעתיד והיו בעבר.

אברהם פורז: אדוני היושב ראש, זה נושא רחב וקשה, שצריך לא להיגרר בו לפופוליזם מצד אחד ולא לשאננות מצד שני.

אברהם פורז: אני מציע לקיים על הנושא הזה דיון נפרד בהכנה טובה.

אברהם פורז: אנחנו כמובן נשמח לתרום לו.

אברהם פורז: הנושא השלישי הוא נושא תחרות בטלוויזיה רב ערוצית.

אברהם פורז: אין תחרות ללא מתחרים - אמת בנאלית, ומונופולין של 100% הוא אנטיתזה לתחרות.

אברהם פורז: יש לנו מזה שנים גוף אחד בלבד שמספק שירותי טלוויזיה רב ערוצית בתשלום, תעשיית הכבלים.

אברהם פורז: במשך השנתיים האחרונות נעשתה הרבה מאד עבודה, כדי ליצור לתעשייה הזאת מתחרה חדש, על ידי שרת התקשורת הקודמת, אנשי צוותה וגורמים ממשלתיים אחרים.

אברהם פורז: אפשר להשיג על פרט כזה או אחר בתהליך, זו איננה הנקודה.

אברהם פורז: נדמה לי שצריכה לבוא דאגה גם מהוועדה המכובדת הזו לכך שהרצון להחדיר תחרות לתחום הזה של טלוויזיה רב ערוצית יהפוך להיות מציאות ולא יישאר כוונה טובה על הנייר.

אברהם פורז: אנחנו מכל מקום במערך ההגבלים העסקיים מתכוונים לעשות כל מה שצריך, נדרש ואפשרי כדי לוודא שיהיה DBS באוויר, שיהיה לו מה לשדר ושהוא יקים תחרות נכונה ואמיתית בחברות הכבלים.

רוני מילוא: מה עם בעלויות צולבות?

רוני מילוא: דוד תדמור: חתמתי היום על הכרזות מונופולין לחברות הכבלים.

רוני מילוא: אני הודעתי לחברות הכבלים שבנוסף להכרזות המונופולין עליהן כעל משדרים של טלוויזיה רב ערוצית בתשלום, אנחנו שוקלים להכריז עליהן כעל מונופולין בטכניקה כזו או אחרת ברכישת תכנים לטלוויזיה רב ערוצית.

רוני מילוא: אנחנו מודאגים דאגה קשה מהשאלה האם הכוונה להעלות מתחרה באוויר לא תוכשל באיבה, וכאמור, נעשה מה שצריך כדי לפתור את הבעיה.

רוני מילוא: פרטים בהמשך.

אברהם פורז: יש פה מישהו ממשרד האוצר?

אברהם פורז: אמיר לוי: אני.

אברהם פורז: בהתייחס לערוץ טלוויזיה מסחרית - הנקודה הראשונה שעלתה כאן - הרעיון נולד אחרי בחינה כלכלית שעשינו במשרד לגבי שוק הפרסום ולגבי מפרסמים גדולים ואותם ענפים גדולים שמפרסמים.

אברהם פורז: מה שהתגלה לנו זה שבעצם כ80%- מהמפרסמים בערוץ השני הם בעצם חמישים החברות הגדולות במשק.

אברהם פורז: רמת מחירים שעלתה מסדר גודל של 4,000 דולר בראשית הערוץ השני לסדר גודל של 9,000 דולר לחצי דקה ונתונים שהם מונופוליסטיים לחלוטין, הביאו אותנו למסקנה יחד עם משרד התקשורת, שאין מנוס מליזום הליך של הוספת ערוץ טלוויזיה מסחרי נוסף.

אברהם פורז: הרעיון לעשות את זה בחוק הסדרים היה רעיון שלכם?

אברהם פורז: אמיר לוי: יש נגדו טענות כל שנה.

אברהם פורז: אני חושב שבחלקים מסויימים זו מתכונת שהיא כן טובה וכן מוצלחת.

אברהם פורז: היו חוקים בעבר, בעיקר בתחום התקשורת, שעברו במסגרת חוק ההסדרים.

אברהם פורז: זה קיבל אישורים גם של בית המשפט.

אברהם פורז: למרות שטענו נגד חוק ההסדרים שהוא חוק לא מתאים והחוקים לא חוקתיים, בית המשפט כן אישר את זה.

אברהם פורז: אני חושב שוועדת הכספים יכולה לקיים דיון רציני וענייני גם בסוגייה של ערוץ טלוויזיה מסחרי נוסף.

אברהם פורז: עם עוד 30 חוקים בחודש אחד.

אברהם פורז: אמיר לוי: אני חושב יותר מזה, שהתהליך הזה של ערוץ טלוויזיה מסחרי נוסף לא התחיל בממשלה האחרונה, זה תהליך שכבר התחיל לפני.

יהושע מצא: מה זה רלוונטי אם זאת הממשלה הזאת או אחרת?

יהושע מצא: אמיר לוי: לא רלוונטי.

יהושע מצא: אני אומר שהתהליך הזה החל עוד לפני.

יהושע מצא: יש דוח ועדה ציבורית שבדק את זה והגיע למסקנות.

יהושע מצא: הדוח הזה אומץ גם על ידי הממשלה הקודמת וגם על ידי הממשלה הזאת.

יהושע מצא: צבי האוזר: גם דוח צוקרמן המליץ על ערוץ מסחרי נוסף.

יהושע מצא: אמיר לוי: לכן אני חושב שלבוא ולהגיד היום שעושים את זה מהר יהיה קצת לא הוגן, קצת לא נכון ומעלה חשש לאינטרסים אחרים.

יהושע מצא: נחום לנגנטל: החלטתם להמליץ על ערוץ מסחרי נוסף, בגלל שהפרסום הוא כל כך יקר?

יהושע מצא: אמיר לוי: אמרתי שיש פה שתי נקודות: אחת - נושא הפרסום והמחירים בו, שניים - ההשפעה על חוסר תחרותיות בשווקים נלווים, ומעבר לזה, גם דוח ועדת פלד וגם דוח צוקרמן שהיה לפני, עסקו בסוגיות נוספות שהן חברתיות.

יהושע מצא: נחום לנגנטל: בדקתם את האפשרות של שימוש בפרסומת בערוצים אחרים, או שאת זה לא בדקתם?

יהושע מצא: אמיר לוי: מלבד הערוץ השני נעשתה איזושהי בדיקה ראשונית לגבי רשות שידור, אבל זאת לא פרסומת שאמורה להחליף.

לימור לבנת: שיטות מימון שונות, חבר הכנסת נחום לנגנטל.

אברהם פורז: חבר הכנסת לנגנטל, אנחנו לא יכולים לעשות את זה, אין לנו פשוט יכולת.

אברהם פורז: אצלם השיקול הוא כלכלי בעקרון.

אבשלום וילן: אבל איפה ההיבט התוכני?

אברהם פורז: באוצר אתה מחפש תכנים?

אברהם פורז: הוא מופקד על העניין הכלכלי.

אבשלום וילן: נניח שהוא שכנע, אבל צריך להיות דיון מסודר, האם אתה באמת חושב שחוק ההסדרים זה המקום לקיים את הדיון המסודר?

אברהם פורז: אתה צריך לגרום לזה שהנציג שלך בוועדת הכנסת לא ייתן לזה יד.

אברהם פורז: אמיר לוי: התייחסתי גם לזה, ואני רק אחדד את זה.

אברהם פורז: הדיון לא התחיל היום, ואני בהחלט לא חושב שוועדת הכספים וחברי הכנסת שחברים בה לא יכולים לקיים דיון ענייני ורציני.

אברהם פורז: הדיון הזה לא התחיל בהחלטת הממשלה לפני חודש.

אברהם פורז: עכשיו נתחיל לעבור קצת לגורמים שהם יותר בעלי עניין.

אברהם פורז: נתחיל בזכייני הערוץ השני.

אברהם פורז: עוזי פלד: אני בעוונותיי, כפי שחלק מכם יודעים, הייתי פעם איש אקדמיה.

אברהם פורז: היה לי מורה ורב, פרופסור חנני שלימד בטכניון בשנות ה60-.

אברהם פורז: הוא נתן פעם לסטודנטים שלו להנדסה שאלה במבחן: תכננו צינור דם מחיפה לבאר-שבע.

אברהם פורז: כל מי שתכנן את צינור הדם, קיבל ציון נכשל.

אברהם פורז: כל מי שאמר למה צריך צינור דם, קיבל ציון עובר.

אברהם פורז: אני רוצה לדעת, מישהו בדק אם אנחנו צריכים במדינת ישראל ערוץ טלוויזיה מסחרי נוסף?

אברהם פורז: הנה, נציג משרד האוצר אומר שכן.

אברהם פורז: עוזי פלד: ראיתי את הדוח של משרד האוצר, וכשאתה תראה אותו, תקבל את אותה פריחה שאני קיבלתי.

אברהם פורז: אבל לא זאת הנקודה.

אברהם פורז: אנחנו יושבים פה בקרב אנשים שמכירים את הדבר על בוריו, כולנו.

אברהם פורז: יש לנו ערוץ ממלכתי, רשות השידור, ויש לנו ערוץ שני, הערוץ המסחרי.

אברהם פורז: מתוכנן ערוץ שלישי מסחרי.

אברהם פורז: יש לנו חמישה ערוצים ייעודיים, אולי שישה - אם יהיו חדשות ימין וחדשות שמאל זה יהיה שישה - ויש לנו 40 ערוצי כבלים.

אברהם פורז: יש לנו בעוד כמה חודשים 120 עד 250 ערוצי לוויין.

אברהם פורז: כל הדבר הזה למי?

אברהם פורז: לאומה של 6,000,000 תושבים, שמהם מיליון אחד חרדים שלא מחזיקים בכלל מכשירים בבית.

אברהם פורז: מישהו חושב מי יסתכל בזה?

אברהם פורז: את מישהו מעניין מה יהיה התוכן של זה?

אברהם פורז: את מישהו מעניין כמה ישלמו עבור תכניות?

אברהם פורז: את מישהו מעניין אם גובה התכניות יהיה כגובה דשא?

אברהם פורז: את מישהו מעניין אם רשות השידור תתמוטט?

אברהם פורז: את מישהו מעניין אם הערוץ השני יתמוטט?

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: קודם כל, בואו נעשה נגד המונופול, בואו נעשה לטובת הכנסות נוספות של משרד האוצר, בואו נגמור את זה בחוק ההסדרים - נורא נחמד.

אברהם פורז: ואני שואל שאלה בסיסית, למה לא לבחון את הנושא הזה מיסודו ולתת תשובות כפי שראוי לתת לאומה בגודל שלנו עם תקציב פרסום נתון.

אברהם פורז: יושבים פה אנשי איגודים ומאיגוד המפרסמים.

אברהם פורז: הם מטבע הדברים חושבים שעוגת הפרסום בישראל היא למעלה מ900,000,000- דולר.

אברהם פורז: אבל יושבים פה גם מאיגוד הפרסומאים.

אברהם פורז: הם חושבים שזה רק 700,000,000 דולר.

אברהם פורז: ויושבים פה זכייני ערוץ 2 שיודעים בדיוק שזה לא יותר ולא פחות מהסכום הזה.

אברהם פורז: פירושו של דבר, שבערך שליש מעוגת הפרסום הלאומית הולך לפרסום בטלוויזיה, בדיוק כמו באירופה, בדיוק כמו בעשרות מדינות אחרות.

אברהם פורז: מה יהיה אם חס וחלילה יילך יותר לטלוויזיה?

אברהם פורז: אמר את זה יחיאל לימור בצדק, עיתון "הארץ" בסכנה, עיתון "מעריב" בסכנה, ונישאר עם העיתון של המדינה.

אברהם פורז: אתם חברי הכנסת - ראוי שתדונו בהיבטים האלו.

אברהם פורז: הם היבטים ממדרגה ראשונה.

אברהם פורז: לא כל דבר נבחן אם זה מונופול או לא מונופול.

אברהם פורז: כל הנושא של מונופול בטלוויזיה, פירושו של דבר הגברת מחירים, והראיה מה שאורי פורת אמר - ואני מקווה ששמתם לב - פי עשר עלו המחירים, בגלל העובדה שלפני שנתיים בחוק ההסדרים העבירו "חפ-לפ" את העניין של DBS.

אברהם פורז: איש לא חשב מה זה יעשה בחומר הקנוי, ואנחנו היום מצווים לשלם - איפה הנציג ממשרד האוצר שלא מקפיד על זה?

אברהם פורז: - פי עשר יותר מט"ח על אותו חומר.

אברהם פורז: והחומר בישראל נעשה יותר טוב?

אברהם פורז: לא.

אברהם פורז: אנחנו רוצים להביא עוד ערוץ טלוויזיה, לא יהיה למי לשדר אותו, ומה יהיה למפרסמים?

אברהם פורז: כדי להשיג את אותו ציבור שיצפה בתכניות, יצטרכו כפליים להשקיע, ולא פחות כמו שכמה אנשים חושבים פה בטעות.

אברהם פורז: אני מודיע לכם רבותיי, אנחנו החלטנו לגשת - למרות שאנחנו אינטרסנטים - בצורה עניינית, ולקחנו כלכלן בעל שם, שמקובל על האוצר ומקובל על הממשלה, דוד בועז.

אברהם פורז: הוא עומד להגיש בשבוע הקרוב את ממצאיו.

אברהם פורז: זאת בדיקה כלכלית בלבד.

אברהם פורז: צבי האוזר: הוא לקח מחברות הכבלים את הבדיקה.

אברהם פורז: עוזי פלד: זאת בדיקה כלכלית בלבד.

אברהם פורז: אם הייתם עושים בדיקה, הכל היה מיותר, אבל לא עשיתם דבר.

אברהם פורז: אני מודיע לכם שזה יהיה בערך כמו עם פרופסור חנני.

אברהם פורז: תעצור רגע.

אברהם פורז: יש פה רעש רקע בלתי אפשרי.

אברהם פורז: דוד תדמור: זה לא רעש רקע, אדוני היושב ראש.

אברהם פורז: "זאת התרגשות מהדאגה הכנה שהמונופולין מביע לגורל מתחריו".

אברהם פורז: עוזי פלד: אדוני היושב ראש, אני חושב שדוד תדמור הוא בדיוק תלמיד של פרופסור חנני.

אברהם פורז: המונופולין הורס את המדינה, זה בגלל ערוץ 2.

אברהם פורז: הדיבורים ששמענו על חסם כניסה גם מהממונה על המונופולין בארץ וגם ממשרד האוצר הם דיבורים לא מבוססים במקרה הטוב ביותר.

אברהם פורז: בשום מקום בעולם - ואני אחראי על מה שאני אומר - לא יותר מאשר המפרסמים הגדולים הולכים לטלוויזיה, אחרת נהרוס את העיתונות, אחרת נהרוס פרסום החוצות, אחרת נהרוס אמצעי תקשורת אחרים שקיימים.

אברהם פורז: לא עשו עבודה השוואתית, והם אומרים: רק 20% הולכים לטלוויזיה.

אברהם פורז: נכון, רק 20% הולכים לטלוויזיה.

אברהם פורז: האם המחירים של ה9,000- דולר הם המחירים של ערוץ 2? - לסבר את האוזן, זה נשמע מצוין - רק שעתיים-שלוש במשך היממה.

אברהם פורז: יש לנו עוד 20 שעות שאנחנו משדרים, שאפשר גם ב500- דולר לקבל חצי דקה ולא עומדים בתור.

אברהם פורז: אני לא מבין את כל המהומה הזאת שאנחנו עושים סביב דברים לא בדוקים.

אברהם פורז: שהכנסת - כמו שהציעו אנשי האקדמיה - תקים ועדה רצינית שתבדוק את הדברים בצורה נכונה.

אברהם פורז: רבותיי, יש הרבה פתרונות, אבל אני לא רוצה להאריך, כי אני רוצה גם להשאיר ליוחנן צנגן ולאורי שנער לומר כמה מילים.

אברהם פורז: אני רוצה לומר שבאנגליה בחנו את הדברים האלו, וכל עשר שנים עושים איזשהו שינוי.

אברהם פורז: באנגליה אמרו לזכייני הערוץ המסחרי - לפני הרבה זמן - להקים ערוץ איכותי ולממן אותו.

אברהם פורז: זאת אלטרנטיבה שאפשר לבדוק אותה.

אברהם פורז: אלטרנטיבה נוספת היא לתת פרסום מוגבל בכמה שעות לערוץ הראשון.

אברהם פורז: אולי זה יעזור לו לשלם 50,000 דולר לסרט, וזה אכן מה שעולה היום סרט קנוי.

אברהם פורז: צבי האוזר: 750,000,000 שקל - - עוזי פלד: בעניינים האלה אנחנו תמימי דעים בצד אחר של הדבר.

אברהם פורז: יחד עם זה, אני חוזר ואומר: אני פונה פה בבקשה אליכם חברי הכנסת.

אברהם פורז: אנחנו מדברים פה בדברים שהם עניינים ערכיים, חינוכיים, תרבותיים.

אברהם פורז: צופיה של מדינת ישראל - 6,000,000 - אחרי עבודה ואחרי שינה קודם כל רואים טלוויזיה.

אברהם פורז: כל אדם משקיע שלוש-ארבע שעות מהיממה בצפייה בטלוויזיה.

אברהם פורז: יש לנו אחריות שהתכניות תהיינה בעלות רמה.

אברהם פורז: כדי שתכניות תהיינה בעלות רמה, צריך לממן אותן.

אברהם פורז: כדי שאפשר יהיה לממן אותן בשוק קטן כמו ישראל, צריך פרסומת.

אברהם פורז: אם לא תהיה, בשני הערוצים הרמה תרד.

אברהם פורז: היו"ר אברהם פורז: אלכס גלעדי, אני יודע שאתה גם זכיין וגם בעל דעות מקוריות.

אברהם פורז: אלכס גלעדי: למה בעל דעות מקוריות?

אברהם פורז: בעל דעות נורמליות.

אברהם פורז: אני אתחיל בוועדת פלד.

אברהם פורז: מר יחיאל לימור מאוניברסיטת תל-אביב.

אברהם פורז: שם יש חוג תקשורת טוב.

אברהם פורז: איך אפשר להגיד על ועדת פלד שלא היתה מקבלת ציון סמינריוני טוב?

אברהם פורז: יחיאל לימור: לא זה מה שאמרתי, אמרתי שהיו מחזירים אותה לתיקונים.

אברהם פורז: אלכס גלעדי: אין לי עבר אקדמי, יש לי ותק של 30 שנה במקצוע הזה ברשת המקצועית והמסחרית ביותר בעולם.

אברהם פורז: את הישיבה ינהל מעכשיו חבר הכנסת מצא.

אלכס גלעדי: משם הניסיון שלי, ואני אומר לך שוועדת פלד - למעט ויכוח אחד שיש לי על הייעודיים, שאני אגע בו - התוותה את הדרך הנכונה ביותר.

אלכס גלעדי: אולי אפילו לא בקצב הנאות, כי אתה יודע כמוני שהאינטרנט מתדפק פה על הפתחים, ולאף אחד מאיתנו אין ידע או יכולת לשלוט על התכנים שהוא יביא או לא יביא ועל החומרים שהוא יעלה או לא, ואנחנו בכלל לא יכולים לתחום אותו.

אלכס גלעדי: ועדת פלד אמרה שכרגע יש ערוץ מונופוליסטי בתחום הפרסומות.

אלכס גלעדי: לפני ועדת פלד אמרתי ב-BOARD של שידורי קשת - ואפשר לבדוק - שאם אנחנו רוצים להרוויח יותר כסף, אנחנו צריכים להביא מהר עוד ערוץ מסחרי.

אלכס גלעדי: אז תהיה שנה אחת קשה והפרסומות תרדנה, ואחר כך התחרות הבריאה הזאת תביא למלחמה שתביא את המפרסמים לא להיעצר על 9,000 דולר, למרות שאני אומר לכם שהממוצע הוא פחות.

אלכס גלעדי: אם עלינו בשש שנים מ4,000- ל8,500- ול9,000- דולר, אנחנו צריכים להיות היום ב12,000- דולר שאורי שנער לוקח למשחק עם דנמרק, אבל זה החריג והיוצא מן הכלל.

אלכס גלעדי: כדי להגיע למספרים האלה, אנחנו צריכים עוד ערוץ שמתחרה בנו.

אלכס גלעדי: אני לא מצליח להבין מאיפה שוב לקחו את הרעיון העקום הזה לחלק אותו לשניים.

אלכס גלעדי: הרי אחרי 22 שנה של מחשבה, פרופסור כספי, שחשבו פה באופן מאד מתודי, הביאו את הייצור הזה של יומיים-יומיים-יומיים והשבת מתחלקת.

אלכס גלעדי: עכשיו למה לחלק לשניים?

אלכס גלעדי: מה רע באחד כולל?

אלכס גלעדי: ואז יהיה מותר גם לנו להתאחד.

אלכס גלעדי: אמנם לא יהיו לי 6%, יהיו לי 2% בשלם, אבל זה שלם עם הרבה יותר כוח, זה שלם עם כוח לעמוד בו.

אלכס גלעדי: הערוצים הייעודיים הם הדאגה.

בנימין בן-אליעזר: אגב, לא היית פה כשדיברתי על הנושא של שני זכיינים, שעדיין לא נאמרה המילה האחרונה.

לימור לבנת: נקווה שהכנסת תגיד בעניין הזה גם את המילה האחרונה.

לימור לבנת: אלכס גלעדי: אני מחזק את ידיך, אבל אני מבקש שאותם כללים יחולו מייד גם על הערוץ השני הקיים, כי אי אפשר שאנחנו נעבוד בתנאים מסויימים והם יעבדו בתנאי מבחנה אחרים.

לימור לבנת: התנאים צריכים להיות שווים לכולם.

בנימין בן-אליעזר: לכן דאג מי שדאג שתהיה פחות או יותר איזושהי רמה.

בנימין בן-אליעזר: אלכס גלעדי: הגיעה גם השעה להסתכל על הכללים לפיהם עובד הערוץ המסחרי השני, כי הם כללים שנכתבו בשנות ה70- על ידי אנשים משנות ה60-, והם צריכים לתת תשובה לשנות ה90-, וזה לא עובד.

בנימין בן-אליעזר: האנשים האלה גדלו בשנות ה60-, ועכשיו כבר 2000.

בנימין בן-אליעזר: באשר לעיתונים זה גם לא כל כך הוגן, אדוני הפרופסור, מכיוון שהעיתונים שדיברת עליהם הם עיתון "דבר" ו"על המשמר" וחבר הכנסת וילן יכול להסביר לך למה אף אחד בקיבוץ לא קרא את העיתון.

בנימין בן-אליעזר: יחיאל לימור: אלכס גלעדי, הרטוריקה נהדרת, רק העובדות לא נכונות.

בנימין בן-אליעזר: אני יכול לתת לך שמות של עיתונים פרטיים שנכשלו, אז תעבור לעובדות ולא לרטוריקה.

בנימין בן-אליעזר: ובקטע הזה אתה באמת יושב על קרקע יותר מדי רכה.

בנימין בן-אליעזר: אלכס גלעדי: אני לא בטוח שאני יושב על קרקע רכה.

בנימין בן-אליעזר: אם מותר לכבוד הפרופסור לשאול מי ישלם על כל הערוצים האלה, אז אני שואל מי ישלם על כל העיתונים האלה?

בנימין בן-אליעזר: מי שמשלם בסופו של דבר זה אתה ואני לכל, גם ללוויינים, גם לכבלים וגם לרשות השידור וגם לערוץ המסחרי הראשון וגם לערוץ המסחרי השני וגם לאינטרנט.

בנימין בן-אליעזר: בסוף אנחנו נשלם.

בנימין בן-אליעזר: מאיפה יש כסף?

בנימין בן-אליעזר: - ובזה אני רוצה לתחום את הנקודה הזאת, כי היא החשובה ביותר - לא מודדים את מספר הערוצים המסחריים לפי כמות הזכיינים שיש או אין, מודדים את זה לפי ההוצאה לפרסום לנפש.

בנימין בן-אליעזר: אני מסכים עם עוזי פלד על 750,000,000-700,000,000 לשנה, כלומר: כל אזרח במדינת ישראל מוציא 125-120 דולר לנפש.

בנימין בן-אליעזר: בעולם המערבי זה כל מספר בין 200 ל300- דולר.

בנימין בן-אליעזר: משם בא הכסף, לכאן הוא יילך.

בנימין בן-אליעזר: יש הרבה כסף, ויש לו הרבה מקום לגדול.

בנימין בן-אליעזר: אומר עוזי פלד: אנחנו בסך הכל מדינה קטנה.

בנימין בן-אליעזר: כמה קטנה?

ויצמן שירי: עם תל"ג של 110 מיליארד דולר.

ויצמן שירי: אלכס גלעדי: 110 מיליארד דולר?

ויצמן שירי: אנחנו כמו הונג קונג?

ויצמן שירי: 6,000,000 - ארבעה ערוצי טלוויזיה מסחריים וכל הלוויינים בעולם שאתם רוצים.

לימור לבנת: מה קרה בסלולר?

לימור לבנת: איזו הנפקה פרטנר עשתה, למרות מה שאמרו.

לימור לבנת: אלכס גלעדי: זאת דוגמה הולמת בגלל ה6,000,000- שמטרידים את עוזי פלד.

לימור לבנת: כל התחזיות השחורות האלה היו גם לפני הסלולר.

לימור לבנת: אלכס גלעדי: טלוויזיה איננה סלולר, ואת יודעת את זה.

לימור לבנת: אבל אף אחד בשוק לא יודע לקבוע.

לימור לבנת: כמו שלא ידעו בסלולר, לא יודעים גם מה תהיה הצריכה וכמה אנשים ירצו לראות.

לימור לבנת: אם זה לא יהיה כדאי ולא יהיה כלכלי, כנראה שלא יהיו זכיינים.

לימור לבנת: אלכס גלעדי: אני חושב שצריך להיזהר בערוצים הייעודיים.

לימור לבנת: אדוני השר, שמעתי אותך מדבר על החדשות.

לימור לבנת: אין כזה דבר בעולם, ערוץ חדשות שממומן מפרסומות.

לימור לבנת: מאיפה ממומן CNN?

לימור לבנת: הוא רק ממנויים, ואותו דבר לגבי SKY וגם MSNBC וגם FOX NEWS, והפרסומת תורמת שם חלקים קטנים.

לימור לבנת: זה יכול לקעקע לכם את ה-BALANCE הכללי של עוד ערוץ מסחרי חדש.

לימור לבנת: עם זה אפשר קצת לחכות.

לימור לבנת: הערה אחרונה לידידי מורי ורבי, אורי פורת.

לימור לבנת: לא מוכרחים להשתמש בכל הדמגוגיה ולהגיד שאין מדינה דמוקרטית יכולה להתקיים ללא רשות שידור כזאת.

לימור לבנת: אמריקה שנחשבת לדמוקרטיה הגדולה ביותר בעולם - לא היה בה מעולם ערוץ כזה.

אורי פורת: יש PBS.

יצחק קול: אחד הפרופסורים הציע להכריז על מפגש היכרות.

יצחק קול: לי יש הרגשה שזה מפגש מחזור שנה רביעית.

יצחק קול: אני כבר בוגר המחזורים.

יצחק קול: אני רואה את כל הצוות פה ממול: לבנת עברה לשם ובן-אליעזר עבר לכאן, וכולם אותו דבר ואומרים: בואו נחשוב, בואו נדון, בואו נקים ועדה.

לימור לבנת: דווקא התחלפנו, אבל חושבים כנראה אותו דבר.

יצחק קול: אם היו אומרים לי בחידון להגיד מה עוזי פלד רוצה לומר, הייתי נותן נאום מלא ולא מחסיר אף נימוק.

יצחק קול: אדוני שר התקשורת, תעשה זאת דרך חוק ההסדרים, כי אחרת זה לעולם לא יהיה.

בנימין בן-אליעזר: אני יודע.

יצחק קול: החבר'ה האלה יעמידו נגדך את מיטב עורכי הדין, בג"צים על בג"צים, וגם אז סכנה שלא יהיה.

בנימין בן-אליעזר: אני יודע.

יצחק קול: לימור לבנת כשרה העבירה בחוק ההסדרים את הערוצים הייעודיים לפני שלוש שנים או שנתיים, ולא יצא דבר.

נחום לנגנטל: אז מה זה הוסיף?

יצחק קול: שבלי ההסדרים, פה אולי זה יתקיים סוף סוף.

יצחק קול: גם הממונה על ההגבלים העסקיים אומר אותו טיעון כל הזמן, ואני רק אזכיר עוד דבר.

יצחק קול: לפי שהקימו את הערוץ המסחרי, הופיעה פה העיתונות וכולם אמרו: סכנה לעיתונות.

יצחק קול: מאז שקם הערוץ השני, העיתונים הטובים או הלא טובים פרחו.

יצחק קול: "ידיעות אחרונות" פורח, "מעריב" פורח.

יצחק קול: יחיאל לימור: וכמה עיתונים נסגרו מאז אותו בכי?

לימור לבנת: איזה עיתונים?

בנימין בן-אליעזר: כי הם לא שווים דבר, כי הציבור לא רצה אותם.

בנימין בן-אליעזר: מה, אתה יכול לכפות על הציבור לקרוא עיתון שהוא לא רוצה לקרוא אותו?

לימור לבנת: הוא הסיבה למה?

לימור לבנת: לסגירת "דבר", ו"על המשמר"?

לימור לבנת: יחיאל לימור: אבל אתה מנסה לכפות על הציבור לראות טלוויזיה.

אברהם פורז: אי אפשר לנהל כך את הדיון.

יצחק קול: העיתונים "הבוקר", "המשקיף", "דבר הפועלת", "דבר" ו"חירות" - כל אלה נסגרו לפני הערוץ המסחרי.

יצחק קול: אני מחזק את ידך, והלוואי שתעביר את זה.

יצחק קול: תכין עורכי דין, שייגשו אתך לבג"צ.

יצחק קול: אבל איך אומרים?

יצחק קול: תחזקנה ידיך, תעבירו את זה.

יצחק קול: אני רוצה להגיד משפט אחד על עניין התכנים.

יצחק קול: כל מדינה בעולם עושה מאמצים אדירים לשמור על התרבות ועל השפה.

יצחק קול: כולן, מלבד מדינת ישראל בשלב זה.

יצחק קול: אני שם את נפשי בכפי, ואני רוצה לעשות את חשבון הכבלים, וכאן אגיע ל-YES.

יצחק קול: 1,100,000 מנויים.

יצחק קול: צבי האוזר: 1,150,000 מנויים.

יצחק קול: הממוצע הוא 170 שקל לחודש.

יצחק קול: סך הכל הכנסות הכבלים 187,000,000 שקל לחודש במזומן.

יצחק קול: סך הכל הכנסות לשנה שני מיליארד ורבע במזומן.

יצחק קול: זאת מכונת הדפסת כסף שעובדת 24 שעות ביממה.

יצחק קול: עלות התכניות של מנוי לפני שנתיים היתה שלושה דולר.

יצחק קול: העלות של כל מה שאתם רואים ב40- ערוצים היא שלושה דולר.

יצחק קול: הבוקר אמרו לי שזה עלה לשישה דולר למנוי לחודש, זאת אומרת:

יצחק קול: מתוך 175 שקל לחודש שהמנוי משלם, הוא רואה רק ב25- שקלים.

אברהם פורז: אבל יש גם עלות תשתית.

יצחק קול: יש תשתית, יש רווח, יש עלויות, יש גבייה.

אבשלום וילן: איפה יש תשתית?

אבשלום וילן: בפריפריה, חבר הכנסת פורז?

יצחק קול: מוציאים על תכניות 270,000,000 שקל, זאת אומרת:

יצחק קול: קרוב לשני מיליארד שקל נשאר עבור תשלום דמי זיכיון, הפעלה, תשתית ורווח.

יצחק קול: מתוך כל הסכום הזה, כמה הולך לשמור את השפה?

יצחק קול: כמה הולך להפקה מקורית?

יצחק קול: כולם מדברים על מונופול, על כסף פה ועל כסף שם.

יצחק קול: למה ועדת כנסת לא יכולה לדבר גם על תוכן?

יצחק קול: התוכן יותר חשוב מהכסף.

יצחק קול: כשהנכד שלי מדבר, הוא מדבר איתי חצי באנגלית.

אבשלום וילן: מר קול, אבל תוכן וחוק ההסדרים לא הולכים ביחד.

אבשלום וילן: זאת בדיוק הבעיה.

אבשלום וילן: אי אפשר לגנוב ולבקש תוכן.

יצחק קול: אפשר לומר בחוק ההסדרים שמאריכים להם את הזיכיון בתנאים שבשנה הראשונה 10% מסך כל ההכנסות ברוטו ילכו להפקות מקור.

יצחק קול: אני רוצה שתדעו שהכבלים, בגלל התחרות עם YES, חתמו עם WARNER BROTHERS לשש שנים 60,000,000 דולר, זאת אומרת:

יצחק קול: כל שנה הם ישלמו 12,000,000 דולר רק לסרטי או לתכניות WARNER, ועם FOX 50,000,000 דולר.

יצחק קול: אלה סכומים בשמיים.

יצחק קול: למה לא יכולים להגיד בחוק ההסדרים ש10%- מסך ההכנסות ילכו להפקות מקור?

יצחק קול: ברור לי שבערוץ השני חייבים להיות אותם חוקים כמו לגבי הערוץ הראשון מבחינת ההסדרים.

יצחק קול: יש לתקן אותם, כי הבעיה היא שבערוץ השני יש כמות זמן ולא כמות כסף, וזאת הבעיה.

יצחק קול: אדוני שר התקשורת, יתקיפו אותך, יעמידו נגדך עורכי דין בחליפות גזורות, שלא תרפינה ידיך, תעביר את זה.

יצחק קול: לתעשייה כתעשייה אין יותר סבלנות לחכות.

יצחק קול: חבל לקיים עוד פגישת מחזור חמישית.

יצחק קול: יוסי דואר: אני רוצה לומר כמה דברים, בין היתר גם לדוד תדמור.

יצחק קול: אמנם דבק בנו תו המונופול - הבוקר גם שמעתי רשמית שדבק בנו התו הזה - אבל אני רוצה להזכיר לכל הנוכחים פה למען הסדר והצדק ההיסטורי, שכאשר התחילו חברות הכבלים בשנת 1988, ההשקעה הזאת נחשבה להשקעה עתירת סיכון, להשקעה בעייתית שרצו לעודד משקיעים להיכנס אליה.

יצחק קול: זאת היתה ההשקעה הפרטית הגדולה ביותר שנעשתה בשעתו במשק, השקעה שהסתכמה היום ב900,000,000-800,000,000- דולר.

יצחק קול: בחוק ובזיכיון ניתנה לזכייני הכבלים בלעדיות.

יצחק קול: זה לא שחטפנו איזשהו מונופול או נהנינו מן ההפקר.

יצחק קול: ניתנה למשקיעים זכות לבלעדיות בשידורי טלוויזיה רב ערוצית למשך תקופה של 12 שנה עם אופציה להארכה לעוד ארבע שנים.

רוני מילוא: מר דואר, אני רק רוצה לתקן אותך בדבר אחד.

רוני מילוא: מאחר שאני הייתי המחוקק של חוק הכבלים כידוע לך, ושל חוק הערוץ השני, אני אישית טיפלתי בזה כשר אחראי.

רוני מילוא: לא במקרה נקבע שכל קבוצה של זכייני כבלים תחולק לכמה קבוצות משנה, כמו בערוץ השני ובאותה מידה.

רוני מילוא: לא צפה אז מי שתכנן את זה - ואני לוקח חלק מהאשמה עליי - שיום אחד יבואו ויקנו אחד את השני ויהפכו להיות קבוצה שהיא כמעט מונופול או מונופול.

רוני מילוא: זאת הבעיה העיקרית.

רוני מילוא: כשהכבלים נוסדו בזמנו, לא היתה אף קבוצה שהיוותה 100%.

רוני מילוא: כל קבוצה חולקה לארבע קבוצות, כל קבוצה עד 25%, וזו אופרה שונה לחלוטין.

רוני מילוא: יוסי דואר: רק למען הצדק ההיסטורי, היו במקור - חבר הכנסת מילוא, אתה צודק - 32 זיכיונות בשעתו.

רוני מילוא: החלוקה הזאת היתה מוצדקת כלכלית, לא היה מי שייקח אותם, והיתה בעיה מי יילך על הזיכיונות.

רוני מילוא: אני רוצה לחזור לנושא הבלעדיות וה"מונופול".

רוני מילוא: הבלעדיות ניתנה כאמצעי הגנה למשקיעים שלראשונה השקיעו סכומים גדולים בתשתיות, פעולה שלא נעשתה קודם לכן.

רוני מילוא: היום כבר כולם רגילים לפרטנר ולאחרים.

רוני מילוא: בשנת 1989-1988 זאת היתה ההשקעה הפרטית הגדולה ביותר שנעשתה במשק, וניתנה בלעדיות עד שנת 2002 עם אופציה להארכה לעוד ארבע שנים.

לימור לבנת: לא ניתנה הבלעדיות על השידורים הרב ערוציים, אלא רק בכבלים.

לימור לבנת: פשוט אי אפשר להימנע מלהעיר כאן הערה, כי הציבור שיושב כאן - למרות שהוא כבר היה בסרט הזה כמה פעמים - יכול בטעות להבין משהו לא נכון.

לימור לבנת: יוסי דואר: ניהלנו מול השרה את הוויכוח.

לימור לבנת: ניהלתם והפסדתם בבית משפט, אז כדאי להגיד את הדברים באופן מדויק.

לימור לבנת: יוסי דואר: בואו נדבר רגע על העובדות.

לימור לבנת: בית משפט זה עובדות.

לימור לבנת: יוסי דואר: אני רוצה לומר שני דברים בעניין הזה: אחד - העובדה היא שהשירות שאנחנו מספקים הוא שירות של טלוויזיה רב ערוצית.

לימור לבנת: אומר משפט שאולי ייראה לך מוזר, אבל אנחנו מברכים על התחרות.

לימור לבנת: אני מברך על התחרות בתחום הטלוויזיה הרב ערוצית גם כצרכן, גם כאזרח.

לימור לבנת: אני מברך על התחרות בשוק התקשורת, גם כצרכן גם כאזרח, רק את העובדות אני לא רוצה לשנות.

לימור לבנת: היתה לי בלעדיות בשידור רב ערוצי, ובוטלה הבלעדיות.

לימור לבנת: אפילו המחוקק הכיר בכך ואמר: בגלל שלוקחים לך את הבלעדיות, תקבל שתי צורות פיצוי: אחת - הארכת רשיונות, והשנייה - שירותים מוספים.

לימור לבנת: זה כתוב באותו חוק, ששרת התקשורת לשעבר העבירה בחוק ההסדרים הקודם, כלומר: המחוקק בעצמו הכיר שיש בלעדיות, שהופרה הבלעדיות ושמגיע פיצוי.

לימור לבנת: אבל לא על כך אני רוצה לדבר.

לימור לבנת: אני בעד התחרות, ואני חושב שכל חברות הכבלים בעד התחרות, אבל אנחנו רוצים רק דבר אחד: שהתחרות תתנהל ותתפתח בדרך נכונה, שקולה ושבאמת תבטיח את קיומה.

אברהם פורז: מה אתה אומר על ערוצים ייעודיים עם פרסומת?

אברהם פורז: יוסי דואר: כבוד יושב הראש, אתייחס גם לזה, אני רוצה רק לומר שתי נקודות.

אברהם פורז: יש לנו נייר עמדה מפורש.

אברהם פורז: הוא יוגש לחברי הוועדה, אבל אני רוצה להתמקד רק בשתי נקודות.

אברהם פורז: שני רבדים של תחרות נפתחים: הרובד האחד הוא תחרות בתחום הטלוויזיה הרב ערוצית.

אברהם פורז: אני מברך על התחרות הזאת.

אברהם פורז: אני חושב שיש משגה אחד בבניית התחרות.

אברהם פורז: נעשה דבר שלא נעשה בעבר בפתיחת השוק לתחרות.

אברהם פורז: ניתן דבר שקוראים לו היום חלון טירינג וניתנה אפשרות ללוויין, כאחת מהדרכים לעודד את כניסתו - ואני יודע שצריכים לעודד את כניסתו, אם רוצים שייכנס - אבל נעשה מהלך לא נכון.

אברהם פורז: כוונה רצויה - המעשה לא נכון.

אברהם פורז: בעצם איפשרו רק ללוויין לתת חבילות ערוצים בין 18 ל27- חודש, בעוד שהאפשרות הזאת נשללת מחברות הכבלים.

אברהם פורז: אין לזה תקדים בפתיחת ענפים אחרים לתחרות בשוק.

צבי האוזר: גם על זה היה בג"צ.

צבי האוזר: יוסי דואר: אני יושב עכשיו מול הוועדה ולא מולך.

צבי האוזר: המעשה שנעשה גורם לתמיכה, לא לתמיכה בתחרות.

צבי האוזר: העובדה היא שכרגע נשלל מחברות הכבלים לתת שיפור שירות למנויים ולאפשר לתת חבילות ערוצים, שמשמעותן גם הוזלת מחיר לחלק גדול מאלה שלא יבחרו בכל החבילה.

אבשלום וילן: מה עם הפריפריה, מר דואר?

אבשלום וילן: יוסי דואר: אתייחס גם לזה, חבר הכנסת וילן.

אבשלום וילן: יחיאל לימור: למה פריפריה?

אבשלום וילן: אוניברסיטת תל-אביב לא מחוברת כי זה יקר מדי.

אבשלום וילן: יוסי דואר: הממונה על ההגבלים העסקיים בעצמו, בהופעתו במועצה לשידורי כבלים, אמר את אותו דבר שאני אומר, שהמניעה הזאת מחברות הכבלים לשפר את השירות היא תמיכה במתחרה ולא תמיכה בתחרות.

אבשלום וילן: לא מנעו מפלא-פון לשפר את שירותיה כשנכנס סלקום.

אבשלום וילן: לא מנעו משניהם לשפר את שירותיהם כשנכנסה פרטנר.

אבשלום וילן: ההערה היחידה והעיקרית שיש לי בנושא הזה של פתיחת הטלוויזיה הרב ערוצית היא שצריך אולי לתת הגנות ל-DBS, אבל ישנן דרכים אחרות וצריך למצוא אותן.

אבשלום וילן: אני חושב שהדרך של נתינת הגנה בדרך של מניעת שיפור שירות מ1,100,000- בתי אב, על ידי שיימנע מהם במשך שלוש שנים מהיום לקבל אפשרות בחירה בחבילות ערוצים, היא משגה מבחינת תחרות.

אבשלום וילן: התחום האחר שנפתח לתחרות - והוא העיקר - הוא תחום התקשורת המקומי.

אבשלום וילן: בוא לא נשכח, היום התקשורת המקומית שהיא ארבעה מיליארד דולר מחזור שנתי - 70% ממנה מוחזקים על ידי הבזק.

אבשלום וילן: הגוף היחידי מבחינת תשתיות שיכול להתחרות היום בבזק הן חברות הכבלים.

אבשלום וילן: כדי שחברות הכבלים תוכלנה להתחרות ולהביא בחירה וברירה ומחיר אחר לצרכן, הן צריכות להשקיע 700,000,000-600,000,000 דולר.

אבשלום וילן: כדי שהן תעשינה זאת, הן צריכות אופק רגולטורי, דהיינו: הן צריכות ביטחון שהן יכולות להשקיע היום ולראות את החזר ההשקעה בטווח של 10 או 12 שנה, אחרת לא יקום מתחרה לבזק.

אבשלום וילן: אי אפשר להתעלם מכך היום שהבזק - במסגרת מעורבותו ב-DBS, רואה את התמונה האסטרטגית הנכונה.

אבשלום וילן: כל מנוי שהוא מוריד מהכבלים דרך ה-DBS, זה פחות מנוי שיתחרה בו מחר ברשתות הטלפוניה.

אבשלום וילן: אנחנו מברכים על התחרות.

אבשלום וילן: ניתן לתת שירותים טובים יותר לאזרח כבר היום.

אבשלום וילן: אפשר לתת אינטרנט לכל בית מחר.

אבשלום וילן: האפשרות הזאת זמינה ומיידית.

אבשלום וילן: וכדי להתחרות בבזק צריך להשקיע מאות מיליוני דולרים.

אבשלום וילן: התעשייה מוכנה להשקיע.

אבשלום וילן: היא צריכה אופק של ביטחון, שבמסגרתו תשקיע.

אברהם פורז: נציג הפריפריה, מר שמואל ריפמן.

שמואל ריפמן: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח אם צריך ערוץ שלישי או רביעי, אם כי אני תומך בזה ואני תומך שזה יעבור בחוק ההסדרים, כי אין דרך אחרת להעביר את זה.

שמואל ריפמן: לצערי, יושבים פה נציגי הכבלים, ערוץ 2 וערוץ 1, שמיסדו שתי מדינות במדינת ישראל.

שמואל ריפמן: מדינה אחת היא מדינת תל-אביב, ומדינה שנייה היא כל השאר.

אהוד בן דור: זה לא נכון לגבי כולם.

ויצמן שירי: אני אומר לך שבערוץ 2 מתנהגים יותר גרוע מהמונופולים.

אהוד בן דור: אתה טועה.

ויצמן שירי: אל תגיד לי שאני טועה, אני אוכיח לך את זה.

שמואל ריפמן: לכן אני מצפה שבחוק שיעבור בחוק ההסדרים יהיה ברור שבכל חלקי ארץ ישראל אפשר לראות טלוויזיה.

שמואל ריפמן: גם ערוץ 2 לא מגיע לכל חלקי ארץ ישראל, ושיפסיקו לספר לי סיפורים.

יהושע מצא: זה בחוק ההסדרים לא תוכל לקבל, בוועדה - תוכל לקבל.

שמואל ריפמן: הנקודה הנוספת זה הכבלים.

שמואל ריפמן: לצערי, למרות שהכבלים קיבלו זיכיון ולמרות שחייבו אותם לחבר את כל היישובים, יש בישראל 600 יישובים שלא מחוברים, כמו: מחנות צה"ל ואמרו פה אוניברסיטה, מאות מוסדות וגם אזרחים שלא מחוברים.

שמואל ריפמן: גם אזרח שחי בערד או בתל-אביב והכבלים מגיעים אליו, לא רוצה להתחבר לכבלים.

שמואל ריפמן: אין לו עניין לראות - אני לא רוצה להתבטא בביטוי גס מדי - את כל מה ששופכים לתוך הערוצים.

אברהם פורז: אתה אומר פה דבר והיפוכו.

אברהם פורז: מצד אחד, אתה מתלונן שלא נותנים, אבל מצד שני אתה אומר שאלה שנותנים להם - טוב שהם לא לוקחים.

שמואל ריפמן: אני לא אומר דבר והיפוכו, תשמע אותי עד הסוף.

שמואל ריפמן: לכן אני תומך קודם כל שערוצי הכבלים יחברו את כולם, שה-DBS יעלה כמה שיותר מהר לאוויר על מנת שכל אחד יוכל לראות אותו, ולא יהיה תלוי על הכבלים.

שמואל ריפמן: צריך לקום ערוץ טלוויזיה נוסף, שיהיה ערוץ של כל מי שחי בארץ, דבר שלא קורה היום.

יוחנן צנגן: אני מבקש לפחות למען הסדר להציג כמה עובדות שאולי סותרות חלק מהדברים שנאמרו כאן.

יוחנן צנגן: קודם כל, לממונה על ההגבלים העסקיים אני רוצה לומר שאני אומר את כל מה שצפית שאגיד.

יוחנן צנגן: אני מתפלא על ההגדרה של ערוץ 2 כמונופולין.

יוחנן צנגן: אם הוא היה מונופולין, היינו היום יכולים לשדר את הדרבי בערוץ 2 גם לאזרחים שמר ריפמן מייצג אותם, אבל אתה מנעת את זה מאתנו.

יוחנן צנגן: אם הוא היה מונופולין, לא היתה תחרות כל כך פראית בין מחלקות השיווק של שלושת הזכיינים, ואני יודע שאתה יודע שיש תחרות כזאת.

יוחנן צנגן: אם הוא היה מונופולין, מחירי הפרסום היו בערך פי שניים ממה שהם היום, ועובדה שאלכס גלעדי - שאני לא מסכים עם רוב הדברים שהוא אמר - אומר שיש מרווח לעליית ההוצאה לפרסום במדינת ישראל.

יוחנן צנגן: הוא טוען שכל אזרח במדינת ישראל לא צריך לשלם היום 125 דולר על פרסום אלא 250 דולר, ואם הייתי מונופולין, הייתי כבר לוקח את הכסף הזה.

יוחנן צנגן: אם הייתי יכול, הייתי לוקח אותו כבר היום.

יוחנן צנגן: אבל אני רוצה לנגוע בנקודה העיקרית שלשמה הדיון הזה לדעתי נועד, והיא איך אפשר לקבל החלטות בצורה כל כך מהותית כשהן נוגעות לא לכלכלה ולא לרווחיות ולא לתחרות, אלא לתכנים ולתרבות של מדינת ישראל.

יוחנן צנגן: יש היום גורמי התערבות במדינת ישראל, שסמוכים לשולחנה של הכנסת ושל הממשלה.

יוחנן צנגן: ראו מה קורה בענף הקולנוע וראו מה קורה לאנשים אחרים.

יוחנן צנגן: יש ענף אחד שמחזיק את עצמו עם תרבות טובה יותר, טובה פחות, אבל עם תרבות ישראל, וזה הטלוויזיה.

בנימין בן-אליעזר: אז יהיו שניים.

יוחנן צנגן: יפה, אז מייד אגיע לזה.

יוחנן צנגן: שאלו את שרת התקשורת הקודמת, לימור לבנת - שכרגע יצאה - אם יש לה כבלים בבית.

יוחנן צנגן: היא אמרה שלא.

יוחנן צנגן: כששאלו אותה איך זה יכול להיות, הרי היא השרה הממונה והיא חייבת שתהיה תקשורת ושיהיו לה כבלים בבית, היא אמרה: לא, אני מחוייבת לחינוך של ילדיי.

יוחנן צנגן: זאת הנקודה, רבותיי.

יוחנן צנגן: אני מבקש מחברי הכנסת לתת את דעתם לנושא התוכן; להבטיח שכל התפתחות בפתיחת תחרות במדינת ישראל תיקח בחשבון את הנושא הזה ולא תיעשה במחטפים.

יוחנן צנגן: אם הנושא הזה לא יילקח בחשבון עכשיו, זאת תהיה בכייה לדורות.

יוחנן צנגן: אין חזרה מתהליכים כאלה.

יוחנן צנגן: אחר כך אפשר רק לבכות על מה שלא נעשה.

יוחנן צנגן: אני מבקש לבחון בכובד ראש את עניין התוכן ואת כל הטענות שנאמרו פה גם על ידי האוצר, גם על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים, גם על ידי בעלי העניין וגם על ידי כאלה שהם כביכול בעלי עניין.

יוחנן צנגן: כולנו בעד תחרות, כולנו בעד פתיחת השוק לפרסום רב יותר, אנחנו מבינים את המצוקות האלה.

יוחנן צנגן: אנחנו חושבים שכל טעות שתיעשה היום בתהליך בגלל חיפזון, תהיה בכייה לדורות.

אהוד בן דור: אני מנכ"ל הרשות השנייה בפועל.

אהוד בן דור: קודם כל, אני רוצה להעיר שמר שמואל ריפמן לא דייק בנתונים שמסר לוועדה.

אהוד בן דור: ערוץ 2 מגיע היום כמעט לכל נקודה בשטח מדינת ישראל בהפצה על ידי הלוויין, בהפצה על ידי הכבלים ובאמצעות תחנות שידור קרקעיות שפרוסות מהצפון, מאזור מנרה עד אילת בדרום.

אהוד בן דור: 15 תחנות שידור טרסטריאליות שהקמנו במו ידינו.

אברהם פורז: לפי הבדיקה שלכם, כמה קולטים אתכם מהאוויר וכמה מהכבלים?

אהוד בן דור: בכבלים יש סדר גודל של 70% בערך.

אהוד בן דור: קולטים אותנו מהאוויר, זאת אומרת: מתחנות השידור הקרקעיות קרוב ל28%-25%-.

אהוד בן דור: יש קליטה ישירה מהלוויין.

אברהם פורז: באחוזים נמוכים?

אהוד בן דור: הקליטה מהלוויין היא באחוזים נמוכים, אבל מה שחשוב לציין זה שברשות השנייה פתרנו את הבעיה של הפריפריה על ידי הקמת מק"שמים, מרכזי קליטה בשידור מקומי, שהם כדוגמת הכבלים.

אהוד בן דור: אנחנו קולטים בבקעת הירדן ובמועצה אזורית מעלה יוסף ובמקומות נוספים בארץ שידור של ערוץ 1, ערוץ 2, ערוץ 33 ורדיו FM.

אהוד בן דור: פה שיתפנו פעולה עם משרד התקשורת עוד לפני ארבע-חמש שנים, והבאנו לפריפריה את הבשורה.

אהוד בן דור: מה שהכבלים לא עשו, אנחנו עשינו.

אהוד בן דור: זאת אומרת, אנחנו מגיעים היום כמעט לכל נקודה בשטח מדינת ישראל, ואת זה צריך להבין.

ויצמן שירי: אני רוצה לדעת ולשמוע ממך כמה כתבים בסך הכל הכללי מכסים, אם אלה כתבי כלכלה וכתבי החדשות.

ויצמן שירי: אני רוצה להעמיד את מה שהוא אמר בספק.

ויצמן שירי: כמה כתבים אתם מעסיקים בסופו של דבר?

אברהם פורז: אני לא התכוונתי לדבר על כתבים.

ויצמן שירי: אז אגיד לך למה אני שואל את השאלה הזאת.

ויצמן שירי: אתה מדבר על שטח מדינת ישראל?

ויצמן שירי: על כ60%- משטח מדינת ישראל יש כתב אחד.

ויצמן שירי: אני מדבר על כיסוי, כי כיסוי זה לא רק אנטנה.

אהוד בן דור: כיסוי זה להגיע לכל אזור במדינת ישראל.

אהוד בן דור: אדוני, עם כל הכבוד, ההתייחסות לא היתה עניינית.

אהוד בן דור: אני התכוונתי לומר שערוץ 2 מגיע לכל אזרח במדינת ישראל.

ויצמן שירי: אני רוצה לשמוע ממך על הכיסוי.

אהוד בן דור: אני רוצה לומר עוד שתי מילים לגבי הערוץ המסחרי החדש.

אהוד בן דור: אני לא מתווכח כרגע אם צריך או לא צריך ערוץ מסחרי חדש.

אהוד בן דור: אני גם לא באתי להתעמת עם עמיתיי הזכיינים.

אהוד בן דור: אם תהיה החלטה להקים את הערוץ המסחרי הנוסף, ערוץ 3 - אנחנו הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, הגוף הציבורי בעל הניסיון והיחיד בארץ שהקים מערך של שידור מסחרי בפיקוח ציבורי, גם בטלוויזיה את ערוץ 2 וגם את הרדיו האזורי - בהמשך למה שאמר השר, אני תומך בעמדת השר שמי שצריך לטפל בהקמת המערכות האלה, זאת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

צבי האוזר: את 15 השניות הראשונות אני אקדיש לאיזושהי מחשבה שעורר פה הדיון.

צבי האוזר: כשהייתי צעיר היתה סידרה שנקראה "מנהרת הזמן", שם היו כמה כוכבים שזרקו אותם כל פעם מאות או עשרות שנים אחורה.

צבי האוזר: יש לי תחושה שעברתי פה במסדרון ונזרקנו 20 שנה אחורה, כאילו לא מדובר בנובמבר 1999, וכאילו הטלוויזיה תיראה בעשר השנים הבאות כמו שהיא נראתה בעשר שנים האחרונות או ב20- שנה האחרונות.

צבי האוזר: חלק מהדברים - או שלא יודעים, או שמיתממים ולא יודעים, או מנסים להציג מצב כאילו הדיון על הטלוויזיה של העשור האחרון הוא הדיון שהיה עד היום.

צבי האוזר: אי אפשר להילחם את מלחמות האתמול לגבי העתיד, הטלוויזיה הולכת להשתנות בצורה טוטלית.

צבי האוזר: הטכנולוגיה משנה את הטלוויזיה, דפוסי הצריכה של הטלוויזיה הולכים להשתנות, ולכן הדיון צריך להיות מעודכן ולבחון איך הטלוויזיה תיראה בעשור הקרוב או בחמש השנים הקרובות, כדי שלא נלך אחורה.

צבי האוזר: הבעיה בתחום השידורים במדינת ישראל היא תחום התוכן.

צבי האוזר: צריך לשחרר את תחום התוכן מהאחיזה של מונופולים.

צבי האוזר: היום שוק התוכן נשלט על ידי מונופול של חברות הכבלים, שעד היום העביר את התוכן הרב ערוצי, ועל ידי מונופול של ערוץ 2 שעל-ידי ישיבה על ברז הפרסומות מונע מערוצים נוספים להתפתח.

צבי האוזר: אין היום היתרים לערוצים נוספים לממן את עצמם באמצעות פרסומת, דבר שלא קיים בשום מקום בעולם.

צבי האוזר: אנחנו המדינה היחידה בעולם שיש בה ערוץ מסחרי אחד.

צבי האוזר: דיברו פה על אנגליה.

צבי האוזר: מישהו היה מעלה על דעתו שברשת SKY, שמעבירה עשרות ומאות ערוצים, הממשלה מתערבת איזה ערוץ ימומן מפרסומת ואיזה לא.

צבי האוזר: לא קיים דבר כזה בשום מקום בעולם, שמתערבים בתשתיות של כבלים ובתשתיות של לוויין.

צבי האוזר: החסמים האלה של אותם מונופולים שהכתיבו רגולציה שלא תואמת את הסיטואציה הטכנולוגית, גורמים לכך שהצופה/ הציבור סובל, ושוק הדעות והרעיונות סובל, בראש ובראשונה.

צבי האוזר: אם יש באמת דאגה לשוק דעות ורעיונות, צריך להבטיח שכל מערכות התשתית יהיו פתוחות לכל הערוצים, שיוסרו כל חסמי המימון מהערוצים, ושמי שרוצה להקים ערוץ, יוכל להקים ערוץ ויוכל לממן אותו.

צבי האוזר: הערוצים הייעודיים זה צעד חשוב בכיוון, זה מוסיף עוד ערוצים, מעשיר את המסך ומאפשר לציבור הישראלי עוד אלטרנטיבות.

צבי האוזר: צריך לדאוג שיהיו חדשות בתשתיות האלה.

צבי האוזר: אם מדברים על פתיחות של שוק דעות ושל שוק רעיונות, האקדמיה היתה צריכה להיות הראשונה שתומכת בערוץ חדשות.

צבי האוזר: ערוץ חדשות הוא הבסיס לשיח דמוקרטי ולשיח ציבורי.

צבי האוזר: פלורליזם וגיוון זה לא בתכניות בידור, זה בראש ובראשונה בתכניות חדשות.

צבי האוזר: אני חושב שערוץ חדשות הוא דבר חשוב.

צבי האוזר: הוא דבר מהותי לדמוקרטיה הישראלית.

צבי האוזר: אני חושב שנעשתה טעות בקריאה הראשונה לגבי ערוץ מסחרי נוסף, שלא חייבו את הערוץ המסחרי הנוסף בחברת חדשות כמו בערוץ 2, אלא אפשרו לו לקנות חברת חדשות קיימת.

צבי האוזר: אני חושב שהאפשרות הזאת מצמצמת את שוק הרעיונות במדינת ישראל ומצמצמת את הפלטפורמה שעליה אפשר להציע חדשות.

צבי האוזר: אני חושב שצריך לחייב אותו בחברת חדשות.

צבי האוזר: אבל בכל מקרה, הדיון חייב להתמקד בשוק התוכן.

צבי האוזר: שם אנחנו צריכים לראות הרבה שחקנים.

צבי האוזר: שם אנחנו צריכים לדאוג שהמונופולים לא שולטים.

צבי האוזר: צריך להוציא משם את המונופולים עד כמה שאפשר, וכמה שאפשר להבטיח סביבה גם כלכלית וגם רגולטורית, שתאפשר לכל מי שרוצה להציע טלוויזיה לציבור הישראלי - שיוכל לעשות את זה.

מיכל רפאלי-כדורי: אני פונה גם ליושב ראש הוועדה.

מיכל רפאלי-כדורי: לפני שמשרד התקשורת והרשויות האחרות מתפנים לעזוב את הפרוייקט שהם חושבים שכבר קיימו אותו, את פרוייקט ההגנה על הלוויין, ובעיקר ההגנה על מונופול הכבלים - ואני מודה לעורך דין תדמור שמצא לנכון להכריז עליהם סוף סוף כמונופול ומצא לנכון להגיד את זה כאן - אני רוצה לספר לכם סיפור קטן שקרה לנו לפני יומיים, כדי שתבינו מה זה אומר להיכנס לתחרות מול מונופול, כשאין עזרה מהרשויות.

מיכל רפאלי-כדורי: לבקשת שר התקשורת התקינה חברת YES על חשבונה בעשרות אלפי דולרים צלחות בכמה עשרות מוצבים בלבנון.

מיכל רפאלי-כדורי: תיאמנו עם אנשי ערוץ 5 ועם חברות הכבלים.

מיכל רפאלי-כדורי: סוכם שאנחנו לא מכניסים שום פרסום על עצמנו ושהם גם לא.

מיכל רפאלי-כדורי: אבל חברות הכבלים משדרות לביתם של 1,200,000 מנויים ועושות שם מה שהן רוצות.

מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו לתומנו לא חשבנו שבהסכמה בינינו אנחנו צריכים להוסיף משפט קטן: אנחנו רק מקווים שאתם מתכוונים להגיד את האמת, כי זה נראה לנו טריוויאלי.

מיכל רפאלי-כדורי: בשידור באולפן סיפרו הכתבים שהשידור הזה נקלט עכשיו גם בכמה עשרות מוצבים בלבנון תודות לחברות הכבלים ולאגודה למען החייל.

מיכל רפאלי-כדורי: היתה פריצה בשידור של כתבת מהשידור בלבנון, וגם סיפרו שזה הודות לכבלים והודות לאגודה למען החייל.

מיכל רפאלי-כדורי: אנחנו עשינו את כל מה שדרוש: אנחנו התקנו את הצלחות והעובדים שלנו רצו שבוע והתקינו צלחות במוצבים.

מיכל רפאלי-כדורי: הם יכולים במצב שלהם עם 1,200,000 מנויים להילחם בנו במעשה או במחדל, ואף אחד לא יכול לעשות שום דבר, כי הם יושבים בטלוויזיה ומשדרים ל1,200,000- מנויים.

מיכל רפאלי-כדורי: זאת דוגמה להגיד לכם, שלפני שאתם מתפנים "לעשות" עוד עשרות ערוצים, תנו לנו צ'אנס לעמוד על הרגליים, תגנו עלינו.

מיכל רפאלי-כדורי: חבר הכנסת פורז, יושב ראש הוועדה, יש עוד הרבה חקיקות שצריך לעשות כדי שהכניסה שלנו תהיה הרבה יותר קלה.

אברהם פורז: הכל עובר דרך ועדת הכספים.

רוני מילוא: אני רוצה להתייחס קודם כל לדברים שנאמרו פה על ידי חלק מהדוברים, ובמיוחד לדברים שנשמעו על ידי יצחק קול בקשר להקצאת המשאבים להפקות המקוריות.

רוני מילוא: אחד הנושאים שהעסיקו אותנו מאד בזמנו, בזמן חקיקת חוק הערוץ השני והכבלים, היה הנושא של ההפקות המקוריות; וזה ידוע, אני חושב שעוזי פלד זוכר את זה היטב מהתקופה.

רוני מילוא: הוא היחיד שהיה אז פעיל מאד.

רוני מילוא: נקבעה אפילו הקצאה בערוץ השני להפקות מקור.

רוני מילוא: היום הכבלים בעצם מחזיקים מבחינת האפשרויות המימוניות אמצעים הרבה יותר גדולים מאשר הערוץ השני.

רוני מילוא: גם הערוץ השני לא מסכן, אבל הכבלים באמת מחזיקים סכומי עתק.

רוני מילוא: זה כבר הפך להיות משחק של בעלי הון, מי קונה את זה ומי קונה את זה וההוא יצא עם 100,000,000 וההוא יצא עם 30,000,000.

רוני מילוא: כל אחד יצא שם עם איזו חבילה יוצאת מן הכלל, והסכומים רק מתפתחים ועולים, מפני שכמו שנאמר על ידי האוזר ובצדק, השוק של הטלקומוניקציה הולך להתפתח בצורה דרמטית.

רוני מילוא: הכבלים הופכים להיות לא רק לכבלים, אלא מתחרים של הבזק כפי שציינת בדבריך.

רוני מילוא: אלה דברים שהם נכונים.

רוני מילוא: אבל לא יכול להיות מצב שבעלי הזיכיונות בכבלים לא יתחשבו בעובדה הראשונה, שיש להם מחוייבות ברורה לחבר אזורים פריפריאליים שלא חוברו, ואם הם לא חוברו זה מטעמי תקציב.

רוני מילוא: כשאנחנו חילקנו את האזורים בזמנו, הוותיקים שיושבים פה יודעים היטב, החלוקה היתה אזור אחד במרכז או אזור שהוא כלכלי מאד, ואזור שני אזור שהוא בעייתי מבחינה כלכלית.

רוני מילוא: את קריית שמונה חיברנו לבת-ים, כי צפינו שבת-ים תהיה אזור מאד פורח בכבלים, בגלל כל מיני סיבות של ערוצים טורקיים שהיו אז פופולריים בבת-ים.

רוני מילוא: אמרנו שנחבר להם את המקום הכי רחוק, שזה קריית שמונה.

רוני מילוא: כלומר, בדברים האלה הושקעה מחשבה, אלה לא קפריזות של איזה פקיד שאמר אותם, כמו שנוהגים להגיד.

רוני מילוא: אני זוכר את דוידה לחמן-מסר ממשרד המשפטים שניהלה מלחמה על כל פרט.

רוני מילוא: הזכיינים לא אהבו חלק מהמלחמות; כולל האחוזים של כל זכיין אפשרי במסגרת הקבוצות.

רוני מילוא: הכל נלקח בחשבון.

רוני מילוא: היום הכבלים לא משקיעים כמעט כסף - או לפחות לא בכמות ראויה - בהפקות מקוריות ולא מתחשבים בצרכנים.

רוני מילוא: אם הכבלים היום מרוויחים כך וכך ולא משקיעים את מה שצריך בדברים שציינתי, לפחות נוזיל את השירות ושלפחות הצרכן ייהנה מזה.

רוני מילוא: ניתן לצרכן אפשרות לקבל את השירות במקום ב175- שקל ב100- שקלים בחודש.

רוני מילוא: אני לא יכול ליצור עלות פרוגרסיבית, שלצפון תל-אביב אתן את זה בסכום של 175 או 200 שקל ולדרום ב100- שקל או ב80- שקל.

רוני מילוא: אני גם לא רוצה, כי קשה לעשות את זה.

רוני מילוא: אבל לפחות אני מבקש התייחסות כללית.

רוני מילוא: אבל גם לא לחבר את הפריפריה, גם לא לתת את שידורי המקור ולא לתת ליצירה המקומית לפרוח כתוצאה מזה?

רוני מילוא: אתמול ישבתי עם אומנים שיש להם בעיות פרנסה ושלא יודעים איך לגמור חודש במדינת ישראל.

רוני מילוא: אז ערוצי כבלים לא יכולים לקחת על עצמם גם חלק בנושא הזה ולעזור בתחום הזה?

רוני מילוא: אלה הכל דברים שאפשר לעשות אותם, אם קצת רוצים.

רוני מילוא: אם יושבים עם ספר החשבון ובודקים כמה מרוויח X וכמה מרוויח Y בכבלים - זו אופרה אחת, וזה מה שלצערי עושים היום.

רוני מילוא: אם קצת מתחשבים גם בצרכים ציבוריים, גם בצרכים של פריפריה, גם בצרכים של עולם האומנות ועולם היצירה במדינת ישראל - זאת אופרה אחרת לגמרי.

רוני מילוא: ולכן אני בעד תחרות שתהיה חריפה ככל שאפשר, כי אם בעלי מונופול או SO-CALLED מונופול - אני לא אחראי למונופולים בישראל - לפחות היו מתנהגים לא כמי שבאים רק להרוויח כסף אלא גם מתחשבים בצרכים שהם ציבוריים כלליים, לא היה אכפת לי כל כך שירוויחו קצת ויתנו גם קצת לציבור ליהנות.

רוני מילוא: אבל פה מדובר בחבורה שמחפשת רק להרוויח בלי להתחשב בצרכי הציבור, ומצפים מאתנו חברי הכנסת, שליחי הציבור, שאנחנו בכלל נתחשב במה שהם רוצים ובמה שהם אומרים.

רוני מילוא: אני מייצג בכנסת את הציבור.

רוני מילוא: אני מחזק את ידיו של שר התקשורת, שממשיך ללכת בדרך הזאת של פלורליזם בשידור.

רוני מילוא: אני חושב שכל ערוץ נוסף וערוץ חדשות זה רעיון מצוין.

רוני מילוא: זה יהיה דבר מצוין למערכת בכלל בישראל.

רוני מילוא: אחת הסיבות בזמנו שהתלהבתי מערוץ שני היתה שתהיה עוד אלטרנטיבה לחדשות.

רוני מילוא: כבר שכחנו את התקופה האיומה שהערוץ הראשון בישראל הציבורי היחיד שהיה, היה המונופוליסט בנושא החדשות.

רוני מילוא: כל אחד פחד פחד מוות מה יגידו בחדשות בשעה 20:00 או בשעה 21:00 בערב.

רוני מילוא: היום מפחדים, אבל ב50%-, כי זה מתחלק חצי-חצי, לפחות כבר אין מונופול.

רוני מילוא: היום אתה יכול לחלק את זה כבר שליש-שליש-שליש ויותר.

רוני מילוא: בכלל, מדינת ישראל היא צרכנית חדשות.

רוני מילוא: בניגוד למה שנאמר פה על ידי גלעדי שה-CNN לא ממומן על ידי פרסום וה-SKY לא ממומן על ידי פרסום, ב-SKY נדמה לי שיש פרסום, הוא בוודאי חלקי.

רוני מילוא: אני לא רוצה להיכנס לזה, כי אתה באמת בקיא ממני בזה.

רוני מילוא: אבל אין לי ספק שבישראל ערוץ חדשות יהיה סיפור הצלחה, כי פה אנשים הם מכורים לחדשות, הם כל הזמן רצים לחדשות.

רוני מילוא: מי כמוך יודע שחדשות זה גם אופנה וזה גם ספורט וגם תעשייה.

רוני מילוא: כל דבר שיש במדינה זה גם חדשות.

רוני מילוא: נכון שההפקה של חדשות היא יקרה, וזו אופרה אחרת, אבל גם על זה אפשר להתגבר בדרכים כאלה ואחרות.

רוני מילוא: לכן אני רוצה לפנות לגורמים הרלוונטיים פה, שזה בעיקר השר אבל גם החברים האחרים.

רוני מילוא: צריך לחשוב על הדברים האלה.

רוני מילוא: אתם צריכים לצפות לתמיכה בדברים צודקים מבחינתכם, ואתם צריכים לצפות או להבין אותנו שאנחנו מצפים מכם לעמדות ולהתנהגות שיהיו שונים מהמצב הקיים היום.

רוני מילוא: לא יכול להיות שהנושא הזה יהפוך למטחנות כסף.

רוני מילוא: זה יכול להיות אמצעי לעשות כסף, ואני לא נגד זה שיעשו כסף.

רוני מילוא: אני בניגוד לחברים אחרים פה לא סוציאליסט, לא הייתי אף פעם ולא אהיה אף פעם.

רוני מילוא: אני מאמין בשוק חופשי, בתחרות חופשית ואני בעד תחרות חופשית, אבל אתם חייבים מבחינת

רוני מילוא: כם לשקול גם את השיקולים הציבוריים.

אבשלום וילן: אני בהחלט רוצה לברך את הפתיחה של שוק התקשורת לתחרות.

אבשלום וילן: חבר הכנסת מילוא, נדמה לי שבביוגרפיה הבלתי רשמית שלך בצעירותך היה לך עבר בשומר הצעיר, אבל את הביוגרפיה שלך נכתוב בהזדמנות הבאה.

אבשלום וילן: אני רוצה לברך את השר על הפתיחה של שוק התקשורת, גם לגבי הטלפונים וגם לגבי כל המכלול.

אבשלום וילן: אני מוכרח להעיר שתי הערות: אחת - פה עושים אידיאליזציה של השוק מבלי לקחת בחשבון את מחירי השוק, ואז אומר יצחק קול בצדק: איפה התכנים?

אבשלום וילן: איפה התרבות?

אבשלום וילן: איפה הדברים האחרים?

אבשלום וילן: מי דואג לזה?

אבשלום וילן: שוק חופשי?

אבשלום וילן: בוודאי שלא.

אבשלום וילן: הנקודה השנייה היא כמובן הפריפריה.

אבשלום וילן: איך יעלה על הדעת שלא דואגים לפריפריה?

אבשלום וילן: אני שמח שאתמול חברת מת"ב חתמה סוף סוף עם משקי הקיבוצים על הסכם ותיכנס סוף סוף לקיבוצים.

אבשלום וילן: אני מחכה לשתי האחרות; ופה לא שמעתי את מר תדמור שלא אמר איך זה שמשפחה, שתיים, שלוש משפחות משתלטות על שוק לא בשם השוק החופשי.

אבשלום וילן: אני עכשיו בא לטעון כסוציאליסט: בורסה - בבקשה, הציבור בעסקי מניות, אבל כששלושה אנשים מחזיקים בכל שוק התקשורת זה לא מונופול?

אבשלום וילן: ולכן אני נגד מחטפים, ואני רוצה להבין - אם רוצים להעביר ב31- בדצמבר ערוץ נוסף במחטף, אני אפריורית - למרות שאני חבר בוועדת הכספים ואני חבר בקואליציה - לא מוכן לסוג כזה של דיון.

אבשלום וילן: בבקשה, עם תוכן ועם כל הדברים האחרים, גם אם זה יהיה חודשיים אחרי זה - לא יקרה דבר, אבל בצורה חכמה ונבונה לאחר שפתרנו את הבעיה של כשל השוק.

אבשלום וילן: מה שקורה כאן כרגע זה פסטיבל שלם בפתיחה לתחרות, וכולנו בעד, אבל לאף אחד אין אומץ להתעסק במחירים של הפסטיבל הזה ולנסות בשוליים לתקן את מה שאני משוכנע שהוא חשוב לכולם.

לימור לבנת: אני באה להזכיר לכולנו שלא רק שהבוקר הזכיר תדמור את הכבלים כמונופול - -

יצחק קול: מה רע להיות מונופול?

יצחק קול: אני לא מבין את זה.

יצחק קול: הכריזו עליהם מונופול.

לימור לבנת: לפני יומיים אנחנו יודעים בדיוק מה קרה עם החברה מייקרוסופט בארצות הברית.

לימור לבנת: זה צריך להביא את כולנו לחשוב - ואני מתחברת להערה האחרונה של חבר הכנסת וילן - מה קורה בשוק שיש בו בעלויות צולבות וריכוזיות יתר, מה קורה בשוק שיש בו כוח אדיר בידי אדם אחד או קבוצה אחת, או אפילו שתיים, שלוש או ארבע קבוצות.

לימור לבנת: מה קורה בשוק מהסוג הזה זו סוגייה שצריך יהיה לדון בה וצריך יהיה לעסוק בה ובהרחבה.

לימור לבנת: ניסו לתת לה בעבר פתרונות, אבל לצערי הפתרונות היו חלקיים מדי, ולפנינו עדיין עומדים עוד אתגרים בעניין הזה.

לימור לבנת: אני אומרת לך שר התקשורת, בנימין בן-אליעזר, כרגע כאשר יש בקשה למיזוג של תבל וערוצי זהב, אני מציעה לך - כמו שאני מציעה אגב לממונה על ההגבלים העסקיים - לשקול טוב טוב ולבדוק טוב טוב - אני לא מכירה את הבקשה ואת מהותה מבחינת פרטיה ואני לא רוצה להיכנס לזה, אני מדברת על העקרון כרגע - אם כך אנחנו באמת רוצים שייראה השוק בארץ.

לימור לבנת: מצד שני, אנחנו רואים שיש עכשיו כניסה של גורמים חדשים לתוך הענף הזה, שמסתבר שהוא ענף אטרקטיבי מספיק, כדי שיהיו בו יותר מאשר שלושה-ארבעה גורמים.

לימור לבנת: כמובן שהבעיה העיקרית היא כאשר זה נוגע למדיה ולאו דווקא לטלקומוניקציה.

לימור לבנת: אני רואה שחבר הכנסת וילן הלך, ואני מצטערת על זה, כי אני רוצה להגיד כאן משהו לעניין הפריפריה.

לימור לבנת: שלא תהיה שום טעות לאף אחד - אני שומעת ממנו שעכשיו נחתם איזשהו הסכם על כיסוי של קיבוצים - אלמלא היה האיום של התחרות בלוויין, לא היו לא הסכמים, לא חיבורים ולא שום דבר מהסוג הזה.

לימור לבנת: אני לא יודעת אם אתה יודע את זה בנימין בן-אליעזר, אחרי ששולמית אלוני מינתה את ועדת ברסלע, ועדת ברסלע פסקה שצריך לחבר את הפריפריה.

לימור לבנת: אני פניתי לנציגי הכבלים וביקשתי מהם לחבר את הפריפריה והם פשוט צחקו ממני.

לימור לבנת: הם פשוט אמרו לי: לא עולה על דעתנו לחבר את הפריפריה, אנחנו נגרור אותך שנים עם זה בבתי משפט, תכפי עלינו - נראה אותך.

לימור לבנת: ואז הבנתי שזה לא יילך, שהדרך היחידה היא תחרות.

לימור לבנת: עוד אין תחרות, יש רק איום של תחרות.

לימור לבנת: התחרות תתחיל.

לימור לבנת: מה עושה תחרות?

לימור לבנת: התחרות מביאה לזה שפתאום שולחים חשבונות ושפתאום מעדכנים את הערוצים ומרחיבים את היצע השידורים לציבור ועוד ועוד ועוד, וכמובן מורידים מחירים וכו'.

לימור לבנת: הצרכנים מרוויחים, השוק מרוויח, וזה מה שחשוב.

לימור לבנת: אז טוב שמחברים את הפריפריה.

לימור לבנת: אולי הם מחברים את הפריפריה עכשיו כדי לבלום את הלוויין, למשל?

לימור לבנת: אז אני לא מתלהבת כל כך מהחיבור של הפריפריה.

לימור לבנת: עכשיו, שבו בשקט איפה שהייתם עד עכשיו, תמשיכו לתת את השירות, תלחמו על נתח השוק כולל הפריפריה, כי הפריפריה כרגע היא נתח השוק הראשוני של הלוויין.

לימור לבנת: אני לא מציעה לאסור לחבר את הפריפריה, אני רק לא מציעה להתלהב יותר מדי.

לימור לבנת: חבר הכנסת מילוא הציג מקודם דברים, שלא יכולתי לנסח אותם טוב ממנו; גם כל יתר הנושאים שהוא תיאר ודיבר עליהם, לרבות הנושא של ההפקה המקומית.

לימור לבנת: חבר הכנסת וילן, אני רוצה לומר לך עוד דבר.

לימור לבנת: העברתי את החוק של ה-DBS בחוק ההסדרים, ואני לא מצטערת על זה.

לימור לבנת: אז הם רצו לבג"צ ולא זכו.

לימור לבנת: אני בעד חוק הסדרים מצומצם ככל שניתן, אבל אני חושבת שאחרי כל השנים הללו ואחרי דוח פלד ואחרי ישיבות אין סופיות כאן בוועדה - גם אמר את זה יצחק קול קודם, אנחנו יודעים מה יאמר כל אחד, כולל זה שאתם גם יודעים מה אני עומדת לומר - אין שום מניעה להעביר את זה במסגרת חוק ההסדרים, אבל מתוך זה שצריך יהיה לדון בפרטים.

לימור לבנת: אני לכשעצמי חושבת למשל שהרעיון של שני זכיינים הוא לא טוב וצריך להיות זכיין אחד.

לימור לבנת: אני מסכימה שעניין חברת חדשות דורש דיון.

לימור לבנת: אני מסכימה שעניין ההפקה המקורית צריך לבוא שם לידי פתרון.

לימור לבנת: צריכים לבצע פה שינויים.

לימור לבנת: למה אי אפשר לעשות את זה בחודשיים?

לימור לבנת: אפשר, כי הרעיון המקורי והעיקרון כבר נקבעו.

לימור לבנת: יש עליהם הסכמה מאד רחבה.

לימור לבנת: אנחנו יושבים כאן, שר התקשורת, אני, אחרים, חברי כנסת מסיעות אחרות, ואנחנו בעצם מסכימים על אותו עקרון ועל אותו דבר.

לימור לבנת: בואו נדון על הפרטים.

לימור לבנת: יש זמן במשך חודשיים לדון בזה.

לימור לבנת: הערה אחרונה כללית שנוגעת לכל הדברים הללו.

לימור לבנת: אני שומעת ומכירה את כל הנתונים האלה גם של יחיאל לימור וגם של עוזי פלד.

לימור לבנת: כל אחד מאתנו כבר מכיר את כל הדיבורים, כולל ההתקפות, כולל ההשמצות, כולל הכל.

לימור לבנת: אני לא מכירה לא מנכ"ל של ערוץ מסחרי או של קבוצה שמשדרת בערוץ מסחרי, לא פרופסור באוניברסיטה כזאת או אחרת, לא שר בממשלה או שרה בממשלה, לא חבר כנסת ולא אף אדם שיודע לקבוע טוב יותר מכוחות השוק אם תהיה לזה היתכנות כלכלית או לא, אם יהיו מספיק אנשים מתוך 6,000,000 שירצו לראות עוד טלוויזיה או לא, ומה הם ירצו לראות.

לימור לבנת: מי אנחנו שאנחנו יודעים?

לימור לבנת: אנחנו כבר יודעים שאנחנו לא יודעים.

לימור לבנת: כבר למדנו מהסלולר ומ1,000- דברים אחרים, שאנחנו לא יודעים ושאין לנו שום מושג.

לימור לבנת: לכן, אנחנו צריכים להשאיר את זה לכוחות השוק.

לימור לבנת: עוזי פלד, אני רוצה להרגיע אותך.

לימור לבנת: הרי אם מה שאתה אומר נכון, ממה נפשך.

לימור לבנת: אם מה שאתה אומר נכון, שבמדינה של 6,000,000 תושבים לא צריך כל כך הרבה ערוצים, לא יימצאו היזמים והמשקיעים שייקחו על עצמם את הטירוף הזה ויילכו להשקיע בזה כסף כדי להפסיד.

לימור לבנת: אני תמיד מספרת את הסיפור הידוע שכאשר דני רוזן היה מנכ"ל המשרד, היה מכרז למפעיל סלולרי שלישי.

לימור לבנת: יום קודם המפעיל בא למנכ"ל דני רוזן ואמר לי: נודע לי משמועות שאף קבוצה לא ניגשת, למרות שקנו את המכרזים.

לימור לבנת: אחרי השנייה הראשונה אמרתי: מה אפשר לעשות?

לימור לבנת: אני יכולה לקבוע?

לימור לבנת: אם זה לא כלכלי, אם אין אף קבוצה מכל אלה שקנו את המכרזים, אז לא, אין כוחות שוק, וזה מה שקובע.

לימור לבנת: לכן אני מציעה גם לזכייני ערוץ 2 לא לבוא היום בשם איכות השידורים.

לימור לבנת: כולנו רואים ערוץ 2.

לימור לבנת: כולנו יודעים שהאיכות של השידורים בערוץ 2 זה לא איזה משהו.

לימור לבנת: חלקם שידורים מצוינים, חלקם שידורים פחות טובים.

לימור לבנת: נו, אז אני לא מניחה שכאשר תהיה תחרות, התחרות תהיה על מי יעשה שידור יותר נמוך.

לימור לבנת: אני מתארת לעצמי שהתחרות תהיה בין היתר גם על איכות.

לימור לבנת: ימשיכו להיות שידורי איכות, וימשיכו להיות שידורים שהם פחות איכותיים, אם לומר את זה בלשון המעטה.

לימור לבנת: בעצם אתה לא יודע לקבוע, כמו שאני לא יודעת לקבוע.

לימור לבנת: אני רוצה שהכנסת הזאת - הממשלה הביאה הצעת חוק - תפתח את האופציה.

לימור לבנת: יהיה כדאי, יהיה כלכלי - יהיו צופים.

לימור לבנת: יהיה ביקוש, יהיו קבוצות שירצו את זה - יהיה מי שישקיע בזה.

לימור לבנת: לא יהיה - אין לך ממה לדאוג.

לימור לבנת: אם אתה כל כך צודק, למה אתה כל כך דואג?

אברהם פורז: רבותיי, קודם כל אני רוצה להתנצל בפני כל אלה שלא קיבלו רשות דיבור.

אברהם פורז: אנחנו פשוט לחוצים מבחינת הזמן.

אברהם פורז: אני חושב שגם לי מותר לומר משהו, מלבד לנהל את הישיבה הזאת.

אברהם פורז: יתכן מאד שאנחנו צריכים לצעוד למצב שבו אנחנו אומרים שהמקום היחיד שבו יהיו תכניות איכותיות זה ברשות שידור ציבורית ושלא מעניינים אותנו הערוצים המסחריים.

אברהם פורז: אני חושב שהרעיון לפתוח את השוק ללא גבול - בעצם למה רק עוד ערוץ שלישי?

אברהם פורז: למה לא ערוץ רביעי וחמישי?

אברהם פורז: שכל מי שרוצה ישדר - גרוע מאד.

אברהם פורז: כי דבר אחד ברור, שוק הפרסום הוא מוגבל, וכשאתה מכניס עוד ועוד גורמים בלי הבחנה, סובלים כל אלה הנמצאים היום בשוק: גם העיתונות הכתובה, גם שילוט החוצות וגם זכייני הערוץ השני.

אברהם פורז: באיזשהו מקום, אני חושב שהמודל שיצרנו בעבר של פיקוח ציבורי גם על הכבלים וגם על הערוץ השני, הוא די נכון.

אברהם פורז: בכל זאת, אני רוצה להאמין שבזכות הפיקוח, הגופים עצמם מפקחים ויכולים היום לתרום וללחוץ, וגם לעשות דברים שאחרת לא היו נעשים.

אברהם פורז: יאיר פלדמן: למה לא רואים את הצורך להגדיל את מספר העיתונים?

אברהם פורז: מי שרואה את זה באספקטים של הכסף הם אנשי האוצר או דוד תדמור.

אברהם פורז: אתכם לא מעניין מה הצופה רואה בין התשדיר שלך הראשון לתשדיר שלך האחרון.

אברהם פורז: הוא יכול באמצע לראות פורנו, או כדורגל כי זה מביא את הרייטינג הכי גבוה.

אברהם פורז: יאיר פלדמן: זה לא נכון.

אברהם פורז: אילו היתה ניתנת לי רשות דיבור ולא לשלושת הזכיינים - - אלכס גלעדי: למה אתה מרשה פורנו באינטרנט?

אברהם פורז: יש דברים שכנראה אנחנו לא מסוגלים להגביל, יכול להיות.

אברהם פורז: אלכס גלעדי: אז פה אני כן יכול להגביל.

אברהם פורז: בעיתונים אני לא יכול.

אברהם פורז: יאיר פלדמן: עיתונים אתה לא חושב אפילו להגביל.

אברהם פורז: לכן, הדיון הזה לדעתי לא יכול להיגמר בזה שמצפים מוועדת הכספים של הכנסת במשך פחות מחודשיים לגמור דיון על הקמת ערוץ טלוויזיה מסחרי נוסף יחד עם עוד 30 תיקוני חקיקה ו30- נושאים אחרים.

אברהם פורז: זה פשוט לא רציני.

אברהם פורז: זה פשוט לא רציני, וזה אפילו שערורייתי לחשוב בכלל שזה ניתן.

אברהם פורז: ועדת החינוך והתרבות היא בראשות הקואליציה.

אברהם פורז: שם יכול להתקיים דיון רציני.

אברהם פורז: לא יכול להיות מצב שזה יהיה בחוק ההסדרים.

אברהם פורז: הבעתי בעבר את עמדתי, שאני נגד הערוצים הייעודיים בכבלים עם פרסומת.

אברהם פורז: אלה יהיו לדעתי ערוצי "דרדלה" עלובים ולא שווים.

אברהם פורז: אבל לא משנה.

אברהם פורז: עוזי פלד: גטו תרבותי.

אברהם פורז: יכול להיות שחלק - אולי לגבי שפות - כן צריך, אני לא יודע.

אברהם פורז: אדוני השר, אני אומר לך באופן מדויק לפרוטוקול, הדברים בין ועדת הכלכלה לבין משרד התקשורת על מה היא אישרה ולא אישרה, אינם סגורים סופית.

אברהם פורז: לכן אני מצפה ממך שאתה לא תמשיך עם זה הלאה, עד שלא יתקיים דיון נוסף בוועדה, כדי ללבן את הסוגייה עד הסוף בלי הקהל הגדול הזה.

בנימין בן-אליעזר: אתה מדבר על שני ערוצי החדשות?

אברהם פורז: גם על ערוצי החדשות וגם על הדברים הנוספים שיש.

אברהם פורז: אדוני השר, כדאי שתתייחס לדבריי.

אברהם פורז: לגבי ההחלטות שקיבלה ועדת הכלכלה בעבר - לא בקדנציה שאתה היית שר התקשורת, אלא כשלימור לבנת היתה, ולא אני הייתי יושב ראש ועדת הכלכלה, אלא אבי יחזקאל היה - הדברים לא סגורים סופית וכמה דברים נשארו פתוחים.

אברהם פורז: לפיכך, כדי שהדברים האלה לא יוכרעו על ידי בית המשפט, אלא יוכרעו פה בינינו - אני לא בא לקלקל דבר - אני רוצה לקיים דיון נוסף בוועדה יחד אתכם, כדי שאנחנו נסגור סופית מה מותר, מה אסור, מה אושר ומה לא אושר וכדי שזה יהיה מסודר ולא יצטרך הכרעה משפטית.

אברהם פורז: נדמה לי שהדיון הזה החל ולא נסתיים.

אברהם פורז: אני באופן אישי חושב שהרעיון של ערוץ טלוויזיה שלישי הוא רעיון שצריך לשקול אותו בחיוב, בכפוף לבדיקות הכלכליות ולראות איך זה משפיע על שוק התקשורת.

אברהם פורז: אבל בוודאי שאי אפשר להסכים לזה שזה ייעשה בחודש וחצי בוועדת הכספים, כשאתה יודע בכמה חוקים ועדת הכספים צריכה לדון, מלבד בחוק הזה?

אברהם פורז: חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו מופיע פה עם עוד 19 נושאים אחרים.

אברהם פורז: התלמיד שלומי גוטמן שואל את השאלה מדוע אין חיבור של כבלים במרכזים הקהילתיים.

אברהם פורז: אתן אפשרות למר דואר להשיב.

אברהם פורז: יוסי דואר: בכל מקום שפנו אלינו, חיברנו מרכזים קהילתיים.

אברהם פורז: אני לא יודע לגבי איזה אזור אתה מדבר.

אברהם פורז: שלומי גוטמן: נס ציונה.

אברהם פורז: זה לא נכון.

אברהם פורז: יוסי דואר: נס ציונה לא שייכת אליי.

אברהם פורז: בכל אזורי הפעילות שלנו חיברנו מרכזים קהילתיים.

אברהם פורז: אני רוצה להודות לשר התקשורת בנימין בן-אליעזר.

אברהם פורז: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.